Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи заявлені вимоги тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 2673 від 16 травня 2019 року про стягнення з нього заборгованості в сумі 90631,14 грн. Оспорюваний виконавчий напис перебуває на виконанні у Миронівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 06 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № 67777513 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису. Постановою від 07 грудня 2021 року накладено арешт на його кошти, а постановами від 02 лютого 2022 року накладено арешти на його майно та оголошено майно у розшук. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки нотаріус не перевірив документи на безспірність заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності заборгованості. Приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису № 12028 не дотримався умов вчинення виконавчого напису на підставі поданих відповідачем документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, оскільки кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тому приватний нотаріус порушив порядок вчинення виконавчого напису, а порушення приватним нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дана теза підтверджується постановою ВП/ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постановою КЦС/ВС від 15 квітня 2022 року у справі № 158/2157/17. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Просив суд звернути увагу, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 17 березня 2021 року у справі 361/1488/19 безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Він не отримував повідомлень про порушення зобов`язань за договором, про його обов`язок дострокового погашення заборгованості, пропозицію добровільного повернення коштів. Тож нотаріус вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Із урахуванням положень Порядку (розділ 16, глава II), статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат», наведених правових висновків Верховного Суду, вимога не вважається безспірною, а виконавчий напис підлягає обов`язковому скасуванню у тому разі, якщо кредитор не надіслав письмову вимогу до боржника вимогу із можливістю добровільно погасити заборгованість, чи надіслав письмову вимогу, але боржник не отримав її, або надіслав таку вимогу боржнику, але у строк, менший ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису нотаріусом, оскільки невиконання або неналежним чином виконання цих вимог законодавства порушує цивільні права боржника, а саме право на судовий захист та оспорювання суми заборгованості чи добровільного виконання такої вимоги. Крім того позивач вказав, що виконавчий напис вчинено на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року перелік документів, перелік документіфв, за якими стягнення забогованості проводиться у безспірному порядку, було доповнено новим розділом такого змісту: стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову КМУ № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2673 від 16 травня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., згідно з яким з нього на користь АТ «Ідея Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 90631,14 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 17 грудня 2024 року відповідачу АТ «Ідея Банк» та третім особам, направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресою місцезнаходження. 24 грудня 2024 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено уповноваженому представнику відповідача АТ «Ідея Банк». 18 грудня 2024 копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено уповноваженому представнику Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 08 січня 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням, адресований приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення є відсутність адресата за адресою місцезнаходження. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2025 року за клопотанням позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ідентифікаційний код 42024152, адреса місцезнаходження нежитлове приміщення під номером 35А, будинок під номером 23-А, Вознесенський узвіз, місто Київ) залучно співвідповідачем у справі. 25 лютого 2025 року учасникам справи направлено копію ухвали про залучення ТОВ «ФК «Суперіум» співвідповідачем у справі, залученому відповідачу ТОВ «ФК «Суперіум» - копію ухвали та копію позовної заяви з додатками. 03 березня 2025 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено уповноваженому представнику відповідача ТОВ «ФК «Суперіум». Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи 14 січня 2025 року представник відповідача АТ «Ідея Банк» подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Заперечення проти позовних вимог обґрунтувала тим, що 15 березня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року. Тому АТ «Ідея Банк» не є належним відповідачем у цій справі. Щодо обставин укладення кредитного договору та вчинення оспорюваного виконавчого напису зазначила, що 22 травня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R.01.00603.003962106, який відповідач не виконував належним чином. Через це станом на 02 квітня 2019 року утворилася заборгованість, яка складається із заборгованності зі сплати основного строкового боргу у розмірі 39058,89 грн, простроченого основного боргу у розмірі 4285,56 грн, прострочених процентів у розмірі 23146,18 грн, строкових процентів у розмірі 1038,42 грн, пені у розмірі 21202,09 грн. АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного виконавця Київського міського нотаріального окургу, який вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № R.01.00603.003962106. Для цього банком були надані документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема банк надав заяву про вчинення виконавчого напису, кредитний договір № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року, довідку про ненадходження платежів, вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов?язань, довідку розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № R.01.00603.003962106 станом на 02 квітня 2019 року, список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання вимоги та розрахунку заборгованості позивачеві; виписку по рахунку. Зазначені документи підтверджують суму заборгованості позивача як боржника перед АТ «Ідея Банк» з урахуванням усіх сплат, визначених умовами кредитного договору та внесеними боржником. Зазначені документи підтверджують безспірність заборгованості позивача. Позивач на вимогу банку про усунення порушень зобов?язання не висловив своїх заперечень щодо розміру заборгованості, що свідчить про його погодження з вимогами банку та свідоме ухилення від виконання взятих на себе зобов?язань за кредитним договором. Позивач не зазначив у чому полягає спір щодо кредитної заборгованості, не надав доказів оспорення чи спростування кредитної забргованості до або на момент вчинення виконавчого напису, у тому числі у судовому порядку, розрахунку на спростування розміру кредитної забргованості не надав. Вважає, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчий напис № 2673 від 16 травня 2019 року відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Також вважає помилковим твердження позивача про те, що станом на дату вчинення виконавчого напису пункт 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, був нечинним у зв?язку із ухвалення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 826/20084/14. Зазначила, що у цій постанові не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року. Тому постанова втрачає чинність у загальному порядку, встановленому для нормативно правових актів, зокрема, із дня виключення нормативно правового акту з державного реєстру. 28 лютого 2022 року прийнято постанову КМУ № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», пунктом 2 якої заборонено вчинення виконавчих написів, які не є нотаріально посвідченими. Тож спірний виконавчий напис вчинено до дати втрати чинності постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року. Відповідач ТОВ «ФК «Суперіум» відзив на позовну заяву не подав. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 16 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2673 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року за період з 23 жовтня 2018 року до 02 квітня 2019 року у загальному розмірі 90631,14 грн, з яких : 39058,89 грн строковий основний борг, 4285,56 грн прострочений основний борг, 23146,18 грн прострочені проценти, 1038,42 грн строкові проценти, 21202,09 грн пеня, 1900,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Такі обставини підтверджуються даними виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 2673 від 16 травня 2019 року (а.с. 16). Вказаний виконачий напис перебуває на виконанні у Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП № 67777513). Постановою державного виконавця від 06 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису № 67777513, Постановою від 07 грудня 2021 року накладено арешт на кошти боржника. Постановами від 02 лютого 2022 року накладено арешти на майно боржника та оголошено у розшук майно боржника (а.с. 17-18, 19-20, 21-22, 23-24). [PERSON] є військовослужбовцем, з 25 березня 2024 року перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] . Такі обставини підтверджуються даними довідки № 1203/95 від 19 квітня 2024 року, даними дубліката військового квитка серії [NUMBER] від 22 березня 2024 року серії [NUMBER] (а.с. 25, 26). 15 березня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року. Такі обставини підтверджуються даними договору факторингу № 15/11/23 від 15 листопада 2023 року, витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 15/11/23 від 15 листопада 2023 року, розрахунку заборгованості по кредитному договору № R.01.00603.003962106 (а.с. 50-54, 55, 56). Згідно з даними поданих представником відповідача документів АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року в загальному розмірі 153512,54 грн. Даних про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису №2673, вчиненого 16 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., у тому числі і у виконавчому провадженні № 67777513, у матеріалах справи немає. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до правил вказаної статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Правилами підпунктів 1.1., 1.2. пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі по тексту Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно підпункту 3.1. пункту 3 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). За приписами підпунктів 3.5. пункту 3 глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. У постанові від 23 жовтня 2024 року у справі № 953/510/23 Касаційний цивільний суд у складі ВС зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, є підтвердженням безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору щодо розміру заборгованості. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року перелік документів, за якими стягнення забогованості проводиться у безспірному порядку, було доповнено новим розділом такого змісту: стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову КМУ № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 16 травня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Вчиняючи зазначений виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В матеріалах справи немає копії договору № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року, проте у відзиві на позов представник АТ «Ідея Банк» не спростовував того факту, що виконавчий напис вчинено на нотаріально непосвідченому договорі № R.01.00603.003962106 від 22 травня 2018 року. Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 17 березня 2021 року у справі 361/1488/19 безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та іншою стороною щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Позивач вказав, що не отримував повідомлень від банку щодо порушення зобов`язань за договором, виникнення обов`язку дострокового погашення заборгованості та пропозицію добровільного повернення коштів. Ці обставини відповідачем не спростовано. Мотиви відзиву, за якими банк надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису, в тому числі, вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов?язань, список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання вимоги та розрахунку заборгованості позивачеві, не підтверджені письмовими доказами. За висновками постанови КЦС ВС від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц неповідомлення боржника про вимогу повернути заборгованість свідчить про недотримання (невиконання) встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса та є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що непідлягає виконанню. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував повідомлення про порушення зобов`язань за договором, про обов`язок дострокового погашення заборгованості, письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Тож зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази свідчать про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені матеріалами справи, тому позов є доведеним. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 11). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила сплачений позиівачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved