Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 10.01.2023-100000517 від 10.01.2023 року в розмірі 7 339,80 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 10 січня 2023 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 42 дні (дата повернення кредиту 20.02.2023 року). На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачкою було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, який було надіслано у смс-повідомленні на фінансовий номер телефону відповідачки. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб споживача за № [NUMBER] . В подальшому, кредитний договір № 10.01.2023-100000517 від 10.01.2023 року було переоформлено шляхом укладення між ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачкою наступних кредитних договорів: № 08.02.2023-010000104 від 08.02.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 22.03.2023 року); № 11.03.2023-010000112 від 11.03.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 22.04.2023 року); № 27.04.2023-010000182 від 27.04.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 07.06.2023 року); № 07.06.2023-010000288 від 07.06.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 18.07.2023 року) та № 03.10.2023-010000172 від 03.10.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 13.11.2023 року). Однак, [PERSON] кредитні кошти не повернула в повному обсязі та не виконала інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим в неї станом на дату подання позову виникла заборгованість в розмірі 7 339,80 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 900,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками 3 439,80 грн. Вищенаведені дії свідчать про відмову відповідачки від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 3112/25-12 від 31.12.2025 року (а.с. 12) Лисенко О.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр». Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 21.01.2026 року, яка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 87-88). Також [PERSON] викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 21.01.2026 року (а.с. 86). За таких обставин суд 10.02.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідачки в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 10 січня 2023 року відповідачка [PERSON] ознайомилася з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с. 56-59). Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором Т555 заявку кредитного договору № 10.01.2023-100000517, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) (звор. а.с. 59-61). Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 4 000,00 грн., строк, на який надається кредит 42 дні з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту 20.02.2023 року. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу: 5363-54ХХ-ХХХХ-1347. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна в розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна в розмірі 3 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Відповідно до квитанції системи LigPay, виданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 62), на підставі кредитного договору № 10.01.2023-100000517 було перераховано кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . В подальшому відповідачка зверталася до ТзОВ «Споживчий центр» із заявами про перекредитування/зарахування від 08.02.2023 року, 11.03.2023 року, 27.04.2023 року, 07.06.2023 року та 03.10.2023 року (а.с. 21,29,37,45,53), в яких просила на підставі ст. 601 ЦК України зарахувати вимогу про видачу суми кредиту в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту, в зв`язку з чим було укладено наступні кредитні договори: № 08.02.2023-010000104 від 08.02.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 22.03.2023 року); № 11.03.2023-010000112 від 11.03.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 22.04.2023 року); № 27.04.2023-010000182 від 27.04.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 07.06.2023 року); № 07.06.2023-010000288 від 07.06.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 18.07.2023 року) та № 03.10.2023-010000172 від 03.10.2023 року, строком на 42 дні (дата повернення кредиту 13.11.2023 року), що підписані позичальником одноразовими ідентифікаторами Р941, Н248, А193, А128 та Р853 (а.с. 14-53). Згідно з умовами останнього кредитного договору № 03.10.2023-010000172 від 03.10.2023 року, сума кредиту складає 3 900,00 грн. Процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 2,1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 03.10.2023-010000172 від 03.10.2023 року (а.с. 71-80), заборгованість [PERSON] станом на 19.01.2026 року складає 7 339,80 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 900,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками 3 439,80 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що відповідачка не здійснила жодного платежу з метою погашення кредитної заборгованості. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь ТзОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 03.10.2023-010000172 від 03.10.2023 року в розмірі 7 339,80 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2 662,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № НА00003406 від 19.01.2026 року (а.с. 9). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,625,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved