Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 12000,00 грн, щомісячно, починаючи із дати звернення до суду із позовом і до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування вимог зазначено, що сторони з 23.09.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2022 у справі №607/11969/22. У даному шлюбі в сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Повнолітній син [PERSON] є студентом Вищої школи підприємництва та управління в [PERSON] у 2024/2025 навчальних роках. Витрати на навчання є значними, оскільки додатково витрачаються кошти на проживання сина, придбання навчально-методичних посібників, підручників, харчування, та вирішення інших побутових питань. Позивач щомісяця сплачує орендну плату за проживання сина в розмірі 1000 злотих. Вартість навчального року складає 4900 злотих. Відповідач жодної фінансової участі в утриманні дитини не бере, хоча має таку можливість. Ухвалою судді від 04.09.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві на позов відповідач просить суд врахувати, що повнолітній син проживає самостійно за межами України, а не з позивачем. Тому підстави для звернення позивача з даними позовом відсутні. Однак, у разі визнання судом позивача належним, просить позов задовольнити частково, а саме стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки його доходів. Також відповідач повідомляє, що він офіційно працевлаштований, на утримання ще одного спільного з позивачем сина [PERSON] з відповідача стягуються аліменти на підставі рішення суду. Відповідач добровільно сплачував кошти повнолітньому сину, а також оплачував його навчання. Крім того, відповідач є потерпілим у кримінальному провадженні (дорожньо-транспортна пригода, у якій він отримав тілесні ушкодження). Тому кошти він також витрачає на лікування та обстеження. Ухвалою суду від 21.10.2025 до участі у справі залучено сина сторін [PERSON] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ороновська О.М. в судових засіданнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Карпа М.М. в судових засіданнях щодо задоволення позову заперечила частково, з підстав викладених у відзиві. Пояснила, що у разі визнання позову обґрунтованим, сторона відповідача не заперечує щодо стягнення з відповідача щомісячних аліментів в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача або 2000,00 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , який брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав. Пояснив, що дійсно від відповідача йому надходили кошти, однак він вважав, що не повинен їх приймати безпосередньо від відповідача, тому повертав. Підтвердив, що проживає та навчається у Польщі на кошти, які отримує лише від позивача. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.00 год. 05.02.2026. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. Сторони з 23.09.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2022 у справі №607/11969/22 розірваний. У даному шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 21.07.2011), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 10.04.2013). Згідно з довідкою виданою 15.07.2025 Вищого школою підприємництва та управління в Любліні, [PERSON] , [INFO] , є студентом Вищої школи підприємництва та управління в Любліні у 2024/2025 навчальному році. Навчання першого ступеня, напрям навчання інформатика, семестр 2, форма навчання денна, навчання триває 7 семестрів, запланована дата завершення 29.02.2028. Станом на день розгляду справи [PERSON] продовжує навчатись у Вищій школі підприємництва та управління в Любліні, і дана обставина сторонами не заперечується. Згідно з додатком №1 до договору оренди кімнати укладеного 04.07.2024 у Любліні між ТОВ «100Pokoi» (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), предметом договору оренди є кімната №3 (зліво направо) у приміщенні зазначеному у пункті 1, та користування місцями загального користування цього приміщення, тобто кухнею, ванною кімнатою, туалетом та коридором. Цей договір укладено на визначений термін з 01.09.2024 по 31.08.2025. Сторони домовились про щомісячну орендну плату в розмірі 1000 злотих. Відповідно до платіжних документів 12.02.2025 Смик Орест сплатив 2450 польських злотих за півроку навчання; [PERSON] 1 липня 2025 року 1000 злотих, 5 травня 2025 року 1000 злотих, 2 червня 2025 року 1000 злотих, 1 квітня 2025 року 1319,35 злотих, 3 березня 2025 року 1000 злотих, 3 січня 2025 року 1000 злотих, 3 лютого 2025 року 1000 злотих, 4 листопада 2024 року 1000 злотих, 6 грудні 2024 року 1000 злотих, 8 липня 2024 року 1600 злотих, 7 жовтня 2024 року 1000 злотих, 27 січня 2025 року 567 злотих сплатила за оренду кімнати, комунальні платежі (газ та електроенергію). У період з 22.10.2024 по 29.08.2025 [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] . За вказаний період йому виплачено 71147,31 грн, що підтверджується довідкою №3 виданою 10.10.2025 ФОП [PERSON] . З 30.08.2025 [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортних засобів. За вересень 2025 року йому виплачено 6583,50 грн заробітної плати, що підтверджується довідкою №3 виданою 10.10.2025 ФОП [PERSON] . Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №12024211040002046 від 24.08.2024 стосовно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.286 КК України, потерпілим є [PERSON] , якому 23.08.2024 внаслідок ДТП завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2022 у справі №607/9580/22 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.07.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з інформацією наданою РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях у листі №31/34/0-66а.з.-05 від 29.07.2025, у період з 23.09.2004 по 25.07.2025 за [PERSON] реєструвались такі транспортні засоби: 07.10.2009 автомобіль «Volkswagen Т4» 1999 р.в., н.з. [NUMBER] (перереєстрований на нового власника 06.02.2024); 09.03.2016 автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» 2009 р.в., н.з. [NUMBER] , (перереєстрований на нового власника 04.05.2019); 18.11.2022 автомобіль «Mercedes-Benz Atego», 2012 р.в., н.з. [NUMBER] . У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з практикою Верховного Суду, важливим для виникнення права у батьків на стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки/сина, яка/який продовжує навчання є не лише формальний факт спільного проживання, а перебування дочки, сина на утриманні одного з батьків (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №202/7266/15-ц). Суд звертає увагу, що не зважаючи на те, що син сторін на час його навчання не проживає разом з позивачкою, основний тягар витрат на його навчання, харчування та забезпечення належного життєвого рівня несе саме позивач, тому позивач належить до кола осіб, визначених ч.3 ст.199 СК України, які мають право на звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже було зазначено вище, позивач несе витрати на утримання повнолітнього сина, що підтверджується платіжними документами. Відповідач вказує про те, що він самостійно перераховує кошти синові на його утримання та навчання. Проте, доказів, які б це підтверджували, не надав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 (провадження №61-929св20). [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, тому відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач отримує постійний дохід (проте, про розмір доходів станом на час розгляду справи в матеріалах справи доказів немає), є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано, як і не надано доказів понесення відповідачем витрат на лікування внаслідок отримання травм під час ДТП у 2024 році, а також в нього на утриманні заходиться неповнолітній син сторін [PERSON] . Також суд бере до уваги те, що відповідач бажав того, щоб його син [PERSON] навчався у Польщі, так як 26.04.2024 сплатив на рахунок ФОП [PERSON] 2855,00 грн за послуги (консультації щодо умов і процесу вступу, переліку необхідних документів для вступу до РНЗ Польщі), що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 26.04.2024. Одночасно з цим, в матеріалах справи відсутні докази про стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, її працевлаштування та отримання нею доходу. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вартість проживання та навчання сина сторін [PERSON] у Польщі, суд вважає, що аліменти у розмірі 4000,00 грн є такими, які повинен сплачувати відповідач для належного утримання його повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, а відтак позов слід задовольнити частково. У задоволенні позову в більшій сумі (12000 грн в місяць) належить відмовити, так як зібрані у справі докази не доводять можливості відповідача їх сплачувати. Згідно із ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, а позов задоволений на 33,33%, із відповідача в дохід держави належить стягнути 403,73 грн (33,33% від 1211,20 грн) судового збору, а решту компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial