Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 07.11.2025 до суду надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь 108 792,90 грн заборгованості по пенсійним виплатам, які належать їй, як спадкоємиці, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обгрунтований тим, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті батька і до складу спадщини в тому числі входять нараховані, але не одержані за життя спадкодавцем кошти, присуджені відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021, справа № 240/20965/21. [PERSON] зауважує, що рішення суду є не виконаним, її батько за життя не отримав вказані кошти, а тому вона як спадкоємиця за заповітом після його смерті має право на їх отримання. ІІ. Процедура та позиції сторін Згідно з ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; витребувано з Народицької державної нотаріальної контори Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості про суму грошових коштів, яка підлягала виплаті [PERSON] , згідно перерахунку, проведеного на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі № 240/20965/21 і яка була фактично виплачена (а. с. 18-19). 01.12.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю (а. с. 24-27). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. У відзиві на позовну заяву викладено нормативне врегулювання питань виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган. Представник відповідача посилається на те, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на відповідний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України. Сторона звертає увагу на передбачені вимогами Бюджетного кодексу України умови порушення бюджетного законодавства, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Посилається на те, що з 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Представник відповідача вказує також на те, що з 01.04.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до п. 4 п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, відповідно до якого саме Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій. Тобто, з 01.04.2021 функції з виплати пенсій покладені безпосередньо на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 № 240/20965/21 [PERSON] проведено нарахування підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. [INFO] [PERSON] помер. Сума грошових коштів, яка підлягала виплаті йому за період з 29.01.2021 по 31.08.2024 складала 622 756,68 грн, фактично виплачена 513 963,78 грн; сума доплати на виконання рішення суду становить 108 792,90 грн. Представник відповідача вказує, що інформація про виконання цього рішення та про суму нарахованих, але не виплачених коштів передана до Пенсійного фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми - «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ. Виплата недоотриманої пенсії проводится відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі звернення у встановленому порядку з відповідними документами членами сім`ї померлого пенсіонера, а у разі їх відсутності або якщо вони не подали відповідну заяву - входить до складу спадщини, яка підлягає виплаті згідно з Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою КМУ № 821 від 14.07.2025. Для проведення виплати недоотриманої пенсії [PERSON] не зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України відповідно до п. 1.1 та 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим представник вважає, що пенсійним фондом не порушені її права. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ст. 1219 ЦК України і вказує, що не допускається правонаступництво у правовідносинах щодо виплати пенсії, яка не входить до складу спадщини. 05.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2025 з Народицької державної нотаріальної контори Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] (а. с. 37-61). 11.12.2025 у справі закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначений по суті (а. с. 63). В судове засідання сторони не з`явились, В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити в його відсутність (а.с. 2). Представник відповідача про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 66), причини неявки не повідомляв. за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 04.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу № 00039624241 від 11.05.2023 (а. с. 9, 10). З матеріалів спадкової справи № 91/2024 вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті батька, яка в установлений законом строк прийняла спадщину (а. с. 37-61). Листом від 29.08.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило державну нотаріальну контору, що сума доплати згідно з перерахунком, проведеним на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021, справа № 240/20965/21, становить 108 792,90 грн (а. с. 12). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що позивач є дочкою [PERSON] і за правилами ст. 1223 ЦК України є спадкоємецею за заповітом після його смерті. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про вступ в спадщину. Отже, позивачка, як спадкоємиця за заповітом після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , має право на отримання нарахованої, але не отриманої останнім за життя пенсії. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1219 ЦК України, згідно з п. 4 ч. 1 якої не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, оскільки відповідно до положень цієї статті припиняється право на отримання пенсії, яку отримує спадкоємець, а до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1227 ЦК України, норми ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і предметом спору є право на пенсію, яка була нарахована, але не отримана пенсіонером ще за життя. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. Такий правовий висновок викладений в постанові Касаційного Цивільного Суду в складі Верховного Суду від 05.01.2024 у справі № 295/4158/23. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Суд звертає увагу відповідача, що позивач, як дочка має право на отримання пенсійних виплат після смерті батька і як член його родини, і як спадкоємиця за заповітом. Також суд наголошує, що відзив представника відповідача є суперечеливим за своїм змістом, позаяк в одній його частині представник відповідача покликається на те, що позивачем не дотриманий позасудовий порядок звернення за отриманням пенсійних виплат після смерті батька, при цьому одночасно представник посилається на ст. 1219 ЦК України, зазначаючи, що такі виплати взагалі не входять до спадкового майна і законом не допускається правонаступництво в спірних правовідносинах. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач визнає право позивачки на отримання пенсійних виплат, що ставить під обґрунтований сумнів можливість захистити її право на їх отримання в позасудовому порядку. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки порядок виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, не є тотожним з порядком розгляду справи в суді у разі, якщо вимоги заявлені до відповідача, яким є державний орган. Відповідач допускає невірне тлумачення правових норм, ототожнюючи склад учасників судового провадження, особу, яка повинна відповідати за позовом, тобто особу, яка допустила порушення прав позивача, та порядок виконання судових рішень, які підпадають під сферу регулювання норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якими врегульовується вже порядок виконання судових рішень, боржником за яким є державний орган, який допустив порушення прав позивача. Зазначені положення підлягають застосуванню виключно на стадії виконання ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, і жодним чином не визначають склад учасників судового провадження. Доводи представника відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо виплати пенсій, фінансування яких здійснюється виключно Пенсійним фондом України, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, спростовуються матеріалами справи, а відтак є неспроможними. Відповідно до вимог Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21.12.2022 № 28-2) саме на територіальні органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки щодо здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсій (п. 4), а Пенсійний фонд України здійснює контроль за роботою його територіальних органів щодо призначення і виплат пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що врегульовано нормами Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (з подальшими змінами). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату йому пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021, справа № 240/20965/21, здійснити перерахунок і виплату пенсійних виплат, а відтак суд вважає, що вимоги позивач заявила до належного відповідача. Судом не встановлено, що виплату пенсії [PERSON] , а в подальшому і його спадкоємиці, повинен був здійснити Пенсійний фонд України. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємиця після смерті батька має право на отримання не виплачених пенсійних виплат на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Доказів про те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача представник не надав. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що не виплата успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). Зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити на користь позивача в порядку спадкування недоотримані померлим [PERSON] пенсійні виплати є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача. Водночас, відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005. Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розрахунку вбачається, що сума, яка підлягає виплаті по пенсійній справі 918130119310 [PERSON] на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 240/20965/21 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 29.01.2021 по 31.08.2024 складає 108 792,90 грн (а. с. 34). Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 108792,90, розмір якої підтверджений належними доказами. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved