Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник ТзОВ ФК «Кредит-капітал» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ ФК «Кредит-капітал» заборгованість за Кредитним договором № 5149363 від 22.06.2021 року, в сумі: 18837 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.06.2021 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 5149363 , згідно з умовами якого відповідач отримав 4200 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. Сума заборгованості Відповідача становить 18837 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 р. З них: 1. прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4200 грн. 2. прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 14175 грн. 3. прострочена заборгованість за комісією становить 462 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні позов вважає безпідставним та необґрунтованим. В позову просив відмовити. Подав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні заперечував факт отримання відповідачем коштів та вважав умови договору несправедливими. Зокрема, просив врахувати, що в заяві-анкеті мова йшла про строк кредитування в 30 днів, однак в самому договорі первинний кредитор без узгодження з відповідачем передбачив можливість пролонгації строку кредитування ще на 60 днів. Відповідач в свою чергу з умовами договору належним чином не ознайомився. Тому представник вважав, що відповідача було введено в оману. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 22.06.2021 року між фізичною особою позичальником: [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 5149363 , згідно з умовами якого відповідач отримав 4200 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 1,25% за кожен день користування кредитом (1575,00 грн.), сплатою 11% одноразової комісії (462,00 грн.). Згідно п.1.4 Кредитного договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 22.07.2021р. В анкеті-заяві на кредит від 22.06.2021 р. поданій відповідачем зазначені ті ж умови. Перед отримання коштів, відповідач погодився на умови шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора Z99482 (Довідка від 12 червня 2021 р.). З копії платіжного доручення та відповіді з банку вбачається, що на картку відповідача первинним кредитором було переховано 4200,00 грн. Таким чином, суд прийшов до переконання, що ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за електронним договором про надання кредиту від 22.06.2021 року та надало відповідачу кредит в сумі 4200,00 грн. Відповідно до наданих суду документів, Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право вимоги до відповідача за вказаним договором відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 29 вересня 2021 р. Будь-яких доказів повного чи часткового повернення заборгованості відповідачем суду не надано. Згідно відомості про щодення нарахування та погашення первинного кредитора, відповідачу з 22.06.2021 р. по 20.09.2021 р. на отриману ним суму кредиту нараховувались відсотки: 52,50 грн. за перших 30 днів строку кредитування та 210,00 грн. за наступних 60 днів (відповідно до п.1.6 та п.2.3.1.2 Договору, які передбачають фактично автоматичне продовження строку кредитування до 60 днів, якщо Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами. В такому випадку нараховуються щодня 5% за користування коштами). Представник відповідача вважав саме цей пункт несправедливим і таким що не відповідає умовам анкети-заяви на кредит від 22.06.2021 р., де строк кредитування зазначено саме 30 днів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст.205, 207, 626, 628, 638, ч.2 ст.639, 1049, 1054 ЦК України сторони уклали письмовий кредитний договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, попередньо узгодивши всі його істотні умови. Відповідач отримавши кредитні кошти їх не повернув. Порядок укладення такого договору, зазначений в алгоритмі дій первісного кредитора відповідає вимогам статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» щодо порядку укладення електронних договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно ст.ст. 512, 514, 516, 1077 ЦК України позивач набув право вимоги до відповідача. Висновки суду. З огляду на відсутність будь-яких доказів навіть часткового виконання зобов`язань, суд вважає, що з відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з огляду на таке. Як вбачається з договорів факторингу, Позивач набув право вимоги до відповідача. Як вбачається з наданих вище доказів (платіжного доручення та довідки з банку), відповідач отримав на свою картку кредитні кошти в сумі 4200,00 грн. Аргументи представника відповідача, про те, що останній не читав уважно договір, оскільки вважав, що такий мав відповідати його анкеті-заяві суд вважає неприйнятними, оскільки, після заповнення анкети-заяви та перед отриманням коштів, відповідач підписав кредитний договір, а отже погодився з умовами, які в ньому зазначені, зокрема, з п.2.3.1.2 Договору. Небажання відповідача прочитати договір не може бути причиною для невиконання його умов. Окрім того, поведінка самого відповідача є недобросовісною: заперечення факту отримання коштів (який, як виявилось, не відповідає дійсності) та неповернення навіть частини кредитної заборгованості за 5 років фактичного користування такими коштами. Посилання представника відповідача на практику ВС (щодо нікчемності окремих положень кредитного договору) на думку суду є не релевантними, оскільки умови договору цілком відповідали заповненій відповідачем анкеті-заяві, жодних прихованих комісій чи додаткових платежів договір не передбачає. Натомість, у випадку добросовісного відношення до своїх зобов`язань відповідач мав можливість продовжити такі умови відповідно до п.2.3.1.1. сплативши вчасно відсотки та комісії. Пункти 1.6 та 3.2.1.2. Договору містять зрозумілі і цілком передбачувані умови продовження строку кредитування (хоча на дещо інших умовах). В зв`язку з отриманням відповіді з банку щодо перерахування коштів на картку відповідача п.3 відзиву представника відповідача повністю втратив свою актуальність. Окрім того, наведені в даному пункті судова практика (щодо первинних банківських документів) теж не є цілком релевантною, оскільки стосується кредитних відносин між клієнтами та банком. В даному випадку спосіб укладення кредитного договору та перерахування коштів за допомогою різноманітних платіжних систем (не лише банків) вимагає дещо іншого підходу. Хоча в окремих випадках підтвердження з банку є необхідним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну допомогу. При цьому, заперечення представника відповідача щодо зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає слушними. Дійсно, поданий позов є типовим. Окрім того в ньому містяться ряд несуттєвих описок, які свідчать про шаблонність такого позову і не надто ретельну перевірку його змісту (н-д: «надавши Відповідачеві кредит на потрібну ЇЙ суму»). Тому, витрати на правову допомогу підлягають зменшенню до 2500,00 грн.

Outcome: approved