Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №13.03.2025-100002630 від 13 березня 2025 року у розмірі 18180 грн, а також судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 13 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №13.03.2025-100002630 шляхом підписання цифровим електронним підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки на отримання кредиту, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору [PERSON] на умовах строковості, платності та поворотності отримав кредит у сумі 6000 грн, строком на 168 днів до 27 серпня 2025 року, з процентною ставкою - фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, що зазначені у графіку платежів, комісією пов`язаною з наданням кредиту у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 300 грн, неустойкою у розмірі 90 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, денною процентною ставкою 0,91%. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі перерахувавши 13 березня 2025 року суму кредиту на картковий рахунок позичальника, вказаний при укладенні договору. Зважаючи на те, що [PERSON] взятих на себе зобов`язання не виконав, за ним утворилася заборгованість у розмірі 18180 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 6000 грн, процентах 7980 грн, комісії з надання та обслуговування кредиту 1200 грн та неустойки 3000 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою понесених судових витрат. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзив не подав, будь-яких заяв до суду не направляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 13 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 13 березня 2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 13 березня 2025 року, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е338», направленим на зазначений позичальником фінансовий номер телефону, укладено кредитний договір (оферти) №13.03.2025-1000002630. Відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредиту на суму 6000 грн, зокрема, типу кредиту, суму ліміту, строку кредитування, процентної ставки, типу процентної ставки; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, повернення кредиту та про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Так, відповідно до умов Договору, заявки на укладення договору, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), інформаційного повідомлення позичальника, що є додатком до кредитного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 168 днів з 13 березня 2025 року по 27 серпня 2025 року, процентною ставкою фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Денна процентна ставка визначена у розмірі 0,91%. Договором також визначено розмір комісії пов`язаної з наданням кредиту, яка складає 5% від суми кредиту та дорівнює 300 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Сторонами також визначено розмір неустойки в сумі 90 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 10.1. Договору він набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №76-0610 від 06 жовтня 2025 року на виконання умов укладеного з ТОВ «Споживчий центр» договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року, 13 березня 2025 року 23:02:50 проведено успішну транзакцію із зарахування грошових коштів у сумі 6000 грн на платіжну карту № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 67955531, призначення платежу: видача за договором кредиту №13.03.2025-100002630. Як вбачається з наданої ТОВ «Споживчий центр» довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.03.2025-100002630 від 13 березня 2025 року, заборгованість [PERSON] складається з: основний борг 6000 грн, проценти 7980 грн, комісія пов`язана з наданням кредиту 300 грн, комісія за обслуговування 900 грн, неустойка 3000 грн, всього 18180 грн. Проценти за кредитом нараховані за період з 13 березня 2025 року по 27 серпня 2025 року. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень статті 11 Закону «Про електронну комерцію» №675-VIII слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір та додатковий договір до нього, який, підписано сторонами електронними підписами. ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. При цьому, спірний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину. Зважаючи на повне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів, порушення відповідач взятих на себе зобов`язання з їх повернення, позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із тіла кредиту та заборгованості за нарахованими відмотками. Однак, що стосується позовних вимог в частині нарахування неустойки суд дійшов такого висновку. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки позивач зазначає, що до кредитів, які були укладені з 24 січня 2024 року заборона щодо нарахування неустойки відсутня, що узгоджується з положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Однак, суд не може погодитися із таким твердженням позивача зважаючи на наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору №13.03.2025-100002630 від 13 березня 2025 року, підлягають застосуванню норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які вказують на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою. розмір якої позивачем обраховано у сумі 3000 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №13.03.2025-100002630 від 13 березня 2025 року в загальному розмірі 15180 грн, яка складається із: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7980 грн заборгованість за процентами, 300 грн заборгованість по комісії за надання кредиту; 900 грн заборгованість по комісії за обслуговування. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат, яка складається із судового збору у розмірі 2422грн 40коп. Понесення таких витрат підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00044761 від 08 жовтня 2025 року. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 18180 грн, а задоволено на суму 15180 грн, тобто на 83,50 % (15180х100:18180). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2022 грн 70 коп (2422,40грн:100х83,50%) судового збору.

Outcome: partial