Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Ткачова С. А. звернулася до суду із вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входять земельні ділянки, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0800 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012, розташовані по [ADDRESS] , та житловий будинок за цією ж адресою. 18 липня 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 09 липня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що при зверненні за вчиненням нотаріальної дії [PERSON] було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 000022, виданий на ім`я [PERSON] , в якому виправлено прізвище спадкодавця з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відповідно до п. 2.9 п. 2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю та право користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647 (яка діяла на день оформлення Державного акту), виправлення в державних актах не допускається. У разі помилки видавався новий державний акт. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 626/2014 спадкоємицею за заповітом є донька спадкодавцю [PERSON] , яка своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. 16 червня 2025 року позивачка отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0800 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012, розташовані по [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним представник позивача просить встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю ІV-СМ №000022, виданого 19 грудня 2000 року, [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0800 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012, які розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просить рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6 зв.б.). За життя, 05 липня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала своїй доньці [PERSON] (а.с. 31). [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. На підставі заяви позивачки як спадкоємиці за заповітом була заведена спадкова справа № 626/2014 до майна померлої [PERSON] (а.с. 28-46). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №000022 від 19 грудня 2000 року [PERSON] (виправлення « [PERSON] ») на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 0,55 га (а.с. 11). Проте, при зверненні [PERSON] до державного нотаріуса щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарськи будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0800 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011; для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012, розташовані по [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері [PERSON] їй було відмовлено. Постанову обґрунтовано тим, що при зверненні за вчиненням нотаріальної дії [PERSON] було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-СМ № 000022, виданий на ім`я [PERSON] , в якому виправлено прізвище спадкодавця з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відповідно до п. 2.9 п. 2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю та право користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647 (яка діяла на день оформлення Державного акту), виправлення в державних актах не допускається. У разі помилки видавався новий державний акт (а.с. 9 зв.б., а.с. 10). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 червня 2015 року НВ-5902048762015 площа земельної ділянки з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд становить 0,0800 га (а.с. 12-14). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 червня 2015 року НВ-5902048872015 площа земельної ділянки з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012 для ведення особистого селянського господарства становить 0,4749 га (а.с. 14 зв.б., а.с. 15-16). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, а тому суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища матері спадкоємиці « [PERSON] », « [PERSON] » пов`язано із допущенням помилки при оформленні документа. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачем доведено перед судом обставини, на які вона посилається, суд вважає необхідним встановити факт належності померлій [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу для позивачки має юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 статті 16 ЦК України визначено що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, судом встановлено, що [PERSON] за життя на підставі Державного акту серії IV-СМ №000022 від 19 грудня 2000 року на право приватної власності на землю належала земельна ділянки загальною площею 0,55 га. Тому позивачка [PERSON] як спадкоємиця за заповітом після померлої [PERSON] , якій нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину через виправлення в державному акті, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0800 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0011, та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4749 га з кадастровим номером 5924789800:05:004:0012, розташовані по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що можливість оформлення позивачкою спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved