Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Суть позовної заяви (стаття 175 ЦПК України) 1.1. 19.05.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким просить: (1) розірвати шлюб, зареєстрований 24.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1552; (2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати розірвання шлюбу і до досягнення дитиною повноліття. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1552. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після 24.02.2022 року через загрозу життю та здоров`ю, позивачка вимушена була разом з дитиною виїхати з території України до Королівства Норвегії. Відтак, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з відповідачем припинено зі позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Оскільки дитина наразі проживає з [PERSON] , то аліменти на утримання дитини має сплачувати [PERSON] . ІІ. Процедура та позиція сторін 2.1. 19.05.2025 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 2.2. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.08.2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) (а.с.23). 2.3. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 29.10.2025 року, справа № 760/13515/25 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.29). 2.4. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2025 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.30). 2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. 2.6. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Оцінка та висновки суду 3.1. Вирішуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з такого. 3.2. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. 3.3. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. 3.4. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 3.5. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 3.6. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1552 (а.с.8). 3.7. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 3.8. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. 3.9. Майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. 3.10. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. 3.11. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. 3.12. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 3.13. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 3.14. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 3.15. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 3.16. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 3.17. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3.18. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 3.19. Стаття 185 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 3.20. Частина 1 статті 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.21. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення сторони, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання доньки в у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. ІV. Розподіл судових витрат 4.1. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved