Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 638/12822/15-ц у розмірі 189 498, 29 грн. та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.12.2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив рішення по справі № 638/12822/15-ц, за яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0709/11/06-А від 14.04.2006 р. у розмірі 614 093, 32 грн. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. Кредитний договір № 0709/11/06-А від 14.04.2006 р. було укладено між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . В подальшому, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року. Даний факт також підтверджено в судовому порядку - 24.02.2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова постановив ухвалу по справі 638/12910/14-ц, якою, серед іншого, підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 0709/11/06-А від 14.04.2006 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних витрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку з чим, позивачем було розраховано заборгованість у розмірі 189 498, 29 грн., яка складається з: 55 217,92 грн. - з загальної суми заборгованості, 3% річних, 134 280,37 грн. - інфляційних збитків, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.11.2025 року матеріали цивільної справи за позовом ТОВ "ВІН ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення відшкодування було направлено до Новобаварського районного суду м. Харкова для розгляду по суті відповідно до ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 23.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0709/11/06-А від 14.04.2006 року в сумі 614 093, 32 грн. на користь ПАТ "Дельта Банк". Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 року задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" про заміну позивача (стягувача), замінено сторону у виконавчому провадженні стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його правонаступника ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" (код ЄДРПОУ 38750239, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8, пов. 6, оф. 34, IBAN: [NUMBER] ). Відповідно до копії протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) від 25.07.2024 року змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним договором за період прострочення грошового зобов`язання з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, відповідач має заборгованість у розмірі 189 498, 29 грн., яка складається з наступного: 134 280, 37 грн. - інфляційні збитки; 55 217, 92 грн. - 3% річних від простроченої суми. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з положенням ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. ПАТ "Дельта Банк" скористався правом звернення з вимогою про повернення кредиту, звернувшись у 2015 році до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми міститься в матеріалах справи та є обґрунтованим. Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося зі зверненням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, та з цього часу інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ВІН ФІНАНС" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved