Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратова С.В. про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. В обґрунтування вимог позивачі посилається на те, що у 1937 році між дідом позивачів [PERSON] та бабою позивачів [PERSON] укладено шлюб. 06 вересня 1989 року [PERSON] , який був власником житлового будинку [ADDRESS] , помер. Свідоцтво про право особистої приватної власності на житловий будинок видане виконавчим комітетом сільської Ради народних депутатів Броварського району Київської області вже після смерті [PERSON] , а саме [INFO] за № 215. 13 грудня 1996 року бабі позивачів [PERSON] видано довідки за № 569 та № 570 щодо підтвердження постійного її проживання і реєстрації у зазначеному вище житловому будинку. 04 вересня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким, зокрема, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачам. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса з питань видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачі отримали відмову у зв`язку з тим, що заявниками не надано документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на спірний будинок, зокрема, у порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] , свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно видане після смерті [PERSON] , відтак будинок не належав йому на час смерті й не входив до складу спадщини. З огляду на викладені обставини, позивачі просили визнати за [PERSON] та [PERSON] , право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , за кожним з них. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Студзінський М.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та слухати справу за відсутності позивачів. Від представника Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Петрашко Н.С. надійшов відзив, в якому сільська рада просила ухвалити рішення з дотриманням приписів чинного законодавства, а також здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Від третьої особи - приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратової С.В. надійшов лист щодо розгляду справи за її відсутності. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 13 лютого 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварської райдержадміністрації, у 1937 році [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 1, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 1989 року, [PERSON] помер. 23 жовтня 1996 року на ім`я [PERSON] . Виконкомом Зазимської сільської Ради народних депутатів видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Довідки-характеристика № 1455, виданої 21 листопада 1996 року Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] видано таку довідку з метою одержання свідоцтва про право на спадщину, про те, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 215 за [PERSON] . 04 вересня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Зазимської сільської ради Броварського району Пасіченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 134, за змістом якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться у с. Зазим`є Броварського району Київської області по вул. Київська заповіла [PERSON] та [PERSON] ; сертифікат на право на земельну часту (пай) серії КВ № 0120232 від 03.12.1996 та земельну ділянку згідно цього сертифікату заповіла [PERSON] . Згідно відмітки на вищевказаному заповіті, цей заповіт по Зазимській сільській раді скасований частково 25.03.2011. За змістом Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 28043930 від 13.09.2011, зазначений вище заповіт [PERSON] , зареєстрований 04.09.2001 за № 134 є чинним. Судом також встановлено, що 24.12.2003 та 04.03.2008 [PERSON] склала заповіти, зареєстровані за № 276 та № 3661 відповідно, однак такі заповіти спадкодавця стосуються інших належних [PERSON] земельних ділянок. Відповідно до копії Актового запису про смерть № 25 від 16.11.2010, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00008855326 від 19.03.2011, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно наявних у матеріалах спадкової справи № 02-14 до майна померлої [PERSON] . Довідок № 569 та № 570 Виконкому Зазимської сільської Ради народних депутатів, [PERSON] постійного проживає та зареєстрована у спадковому будинку у [ADDRESS] . 12 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] подали до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратової С.В. заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Постанова від 10 травня 2023 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратова С.В. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку кожному, у зв`язку з тим, що заявниками не надано документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на спірний будинок, зокрема, у порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] ; свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно видане після смерті [PERSON] , відтак будинок не належав йому на час смерті й не входив до складу спадщини. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законодавець закріпив, що докази повинні відповідати принципам належності, допустимості та достатності та достатності. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, у редакції, чинній на час смерті спадкодавця [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За приписами ст. 534 ЦК УРСР, у редакції, чинній на час смерті [PERSON] , кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР, у редакції на час спірних правовідносин). За змістом ст. 549 ЦК УРСР, у редакції, чинній на час смерті [PERSON] , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Так, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння майном, оскільки проживала та була зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] . Про вищевказані обставини, зокрема, свідчать наявні у матеріалах спадкової справи № 02-14 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Довідки Виконкому Зазимської сільської Ради народних депутатів № 569 та № 570. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України закріплено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає заявлені позивачами вимоги обґрунтованими, доведеними належними, достатніми та допустимими доказами, відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved