Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

18.11.2025 року за підсудністю, визначеною ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 року, представник позивача АТ «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості , в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 219924,20 грн., а також просить стягнути витрати по оплаті судового збору. 01.12.2021 року [PERSON] приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. На суму фактично використаного кредитного ліміту, банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме встановив кредитний ліміт відповідачу. Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, а тому станом на 17.10.2025 рік заборгованість відповідача становить 219 924,20 грн., яка складається з: 159 906,25 грн. заборгованість за кредитом; 60 017,95 грн. заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - пеня; 0,00 грн. штраф. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24.11.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 01.12.2025 року прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 13.01.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13.01.2026 року справу відкладено на 29.01.2026 рік. 29.01.2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електроенергії та призначено розгляд справи на 12.02.2026 рік. 12.02.2026 року ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 03.09.2018 році [PERSON] була ознайомлена та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.124). Також, відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» та підписала його 01.12.2021 року простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком , де зазначено, що сума кредитного ліміту до 200 000 грн., реальна річна ставка 49,34%, строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження. (а.с.125-126). Згідно наданої довідки за лімітами, 01.12.2021 року встановлено ліміт у сумі 20 000,0 грн., 02.03.2022 року ліміт зменшено до 5 000,00 грн., 12.10.2023 року ліміт збільшено до 34 000,00 грн., 09.11.2023 року кредитний ліміт збільшено до 44 000,00 грн., 09.02.2024 року кредитний ліміт збільшено до 60 000,00 грн., 17.03.2024 року кредитний ліміт зменшено до 50 000,00 грн., 20.04.2024 року кредитний ліміт збільшено до 55 000,00 грн., 21.05.2024 року кредитний ліміт збільшено до 60 000,00 грн., 15.07.2024 року кредитний ліміт збільшено до 85 000,00 грн., 15.07.2024 року кредитний ліміт збільшено до 160 000,00 грн. (а.с.150). Також, надано довідку, де зазначено рахунок відповідачки та видані картки останній (а.с. 151). Крім того, представником позивача надано розрахунок заборгованості відповідачки .за користування встановленим кредитним лімітом станом на 17.10.2025 рік (а.с.117-123), та виписку з картки відповідачки за період з 01.12.2021 року по 17.10.2025 рік (а.с. 127-149). Оцінка суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . В силу ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, аналізуючи ст. 205 та 207 ЦК України, будь-який вид договору може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За наведених умов суд вважає, що між банком та відповідачем було погоджено умови користування кредитним лімітом, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту або відсотків матеріали справи не містять. Суд приходить до висновку, що між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування, в тому числі щодо сплати процентів. Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, погодившись з умовами кредитування, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Згідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 219 924,20 грн., яка складається з: 159 906,25 грн. заборгованість за кредитом, 60 017,95 грн. заборгованість по відсоткам, 0,00 грн. пеня, 0,00 грн. штраф. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір. Судом встановлено, що представником позивача було подано позовну заяву через «Електронний суд» та сплачено судовий збір у сумі 2639,09 грн у 17.10.2025 році (а.с.171). Водночас, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та з урахуванням коефіцієнту 0,8, який застосовується у разі подання процесуальних документів в електронній формі, належний до сплати судовий збір станом на дату подачі позовної заяви становить 2422,40 грн. Оскільки, судові витрати підлягають відшкодуванню в межах фактично понесених та документально підтверджених витрат, суд враховуючи ЗУ «Про судовий збір», вважає за доцільне стягнути з відповідача 2422,40 грн. Водночас, суд роз`яснює, що представник позивача має право звернутись до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору в порядку чинного законодавства України. На підставі ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved