Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] , в особі представника-адвоката Маруханич Т.Б. звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 481. Позовні вимоги мотивує наступним, 23 серпня 2007 року, між [PERSON] та [PERSON] (в подальшому [PERSON] на підставі Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] ) було укладено шлюб. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про шо в книзі реєстрації шлюбів 2007 року 23 серпня зроблено відповідний запис за № 481. В даному шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 23.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції, актовий запис № 1031. (Копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 23.08.2007 року) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 08.05.2018 року Міською радою м.Карцаг, Угорська республіка (Копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.05.2018 року.). Однак, подальше спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, не було взаємного порозуміння, проявилась несумісність характерів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, сторони по справі проживають окремо, надання строку на примирення не виправить стан їх щлюбних відносин, подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя, немає Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції, актовий запис № 481. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання учасники не з`явилися. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, яас та місце судового засідання, згідно матеріалів позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення їй судової повістки, яка була надіслана рекомендованим поштовим відправленням № R067069885168 на адресу реєстрації громадянина. Проте поштове відправлення було повернуто з відміткою AT «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Через Канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2025 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про шо в книзі реєстрації шлюбів 2007 року 23 серпня зроблено відповідний запис за № 481. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 23.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції, актовий запис № 1031. (Копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 23.08.2007 року) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 08.05.2018 року Міською радою м.Карцаг, Угорська республіка (Копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.05.2018 року.). Підставою звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу є те, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, оскільки у сторін по справі різні погляди на сімейні відносини. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, сторони по справі проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до положень статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) зазначено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя, у зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. І підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство. Подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору щодо поділу спільного майна немає. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1211,20 грн судового збору, однак ним не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. Таким чином судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved