Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У липні 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41 427,67 грн та судові витрати по справі. Позиція позивача В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 16.05.2017 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб № 200815708301, підписавши яку, відповідач отримала кредитну карту, з встановленим кредитним лімітом у сумі 24 500,00 грн, з подальшим збільшенням ліміту до суми 39 500,00 грн, згідно довідки позивача про збільшення кредитного ліміту до договору № 200815708301. Станом на 04.06.2024 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів за договором становить 41 427,67 грн, що складається з наступного: 23 466,66 грн заборгованість за кредитом; 17 961,01 грн заборгованість за процентами. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2025 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Фактичні обставини, встановлені судом Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 16.05.2017 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб № 200815708301, підписавши яку, відповідач отримала кредитну карту, з встановленим кредитним лімітом у сумі 24 500,00 грн, з подальшим збільшенням ліміту до суми 39 500,00 грн, згідно довідки позивача про збільшення кредитного ліміту до договору № 200815708301. Відповідно до Заяви № 200815708301 від 16.05.2017 та паспорту споживчого кредиту, стандартна процентна ставка за користування кредитними коштами 47,88% річних, реальна річна процентна ставка, за умови використання поза межами пільгового періоду та погашення кредиту 47,88 %, зі строком кредитування 12 місяців, який зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень сторін. На підтвердження наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором, позивач надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 200815708301 від 16.05.2017. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 04.06.2024 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів за договором становить 41 427,67 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 23 466,66 грн; заборгованість за процентами - 17 961,01 грн. Як вбачається з письмової вимоги (повідомлення) АТ «Перший Український Міжнародний Банк» вих. № КНО-44.2.2/1180 від 06.06.2025, відповідачу було запропоновано погасити у добровільному порядку заборгованість у сумі 41 427,67 грн, проте відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів. Норми права, які застосував суд, та висновки Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до платіжної інструкції № 450 від 11.03.2025 позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved