Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У липні 2025 року ПрАТ СК «АРКС» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 41683,77 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17.08.2022 з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . Вказаний автомобіль був застрахований позивачем на умовах укладеного з власником Договору добровільного страхування наземного транспорту № 15864а2еа від 13.04.2022, і пошкодження автомобіля внаслідок ДТП було одним із страхових випадків. Позивач, як страховик за вказаним договором, виплатив страхове відшкодування у розмірі 167151,89 грн. шляхом переказу цієї суми на користь суб`єкта господарської діяльності, яким був проведений відновлювальний ремонт, і на підставі рахунку про вартість відновлювальних робіт, що був виставлений цим суб`єктом господарської діяльності. Звіт про оцінку розміру збитків, завданих пошкодженням автомобіля, експертний висновок щодо цього чи інший рівноцінний документ не складався. В подальшому позивач звернувся з регресною вимогою до АТ СГ «ТАС», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР209747813. Однак АТ СГ «ТАС» визначила суму страхового відшкодування в розмірі 125468,12 грн., застосувавши встановлену полісом франшизу в розмірі 1500,00 грн., а також застосувавши до виплаченої позивачем суми страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля в розмірі 0,3565 з посиланням на Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відтак, різниця між сумою шкоди, відшкодованої позивачем власнику пошкодженого автомобіля, і сумою, отриманою позивачем в порядку регресу від страховика відповідача, становить 41683,77 грн., яку позивач і просить стягнути безпосередньо з відповідача. Ухвалою від 31.07.2025 біло відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. 22.10.2025 до суду надійшов письмовий відзив на позов, поданий представником відповідача, адвокатом Шкабуро О.В., із запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, представник відповідача посилався на те, що позивачем не доведена реальна вартість необхідного відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (ТЗ), а розмір заявленої до відшкодування шкоди є значно завищеним. Позивач не надав належного обґрунтування - чому саме такий розмір страхового відшкодування було сплачено на рахунок СТО та чи ремонті роботи включали лише роботи та запасні частини необхідні для відновлення ТЗ після ДТП, чи проводились якісь додаткові роботи (які не мали відношення до ДТП). Зокрема, наданий Позивачем Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки зазначений документ не містить інформації про особу, що склала зазначений Акт. Ремонтна калькуляція від 22.08.2022 також не містить відомостей про особу, що його склала та посилання на причини ремонту автомобіля Мазда, як і відомостей, що калькуляція зроблена з метою встановлення завданих збитків в результаті ДТП, яка відбулася 17.08.2022 Більш того, необхідно враховувати не калькуляцію, а висновки експерта щодо реальної вартості матеріального збитку, який має докладний опис проведених досліджень та зроблені в результаті них обґрунтовані висновки. Рахунок-фактура № 825 від 22.08.2025 не відображає інформації, що його складено по причині ремонту автомобіля Мазда після ДТП та не може вважатись доказом виконання робіт з відновлення автомобіля. в Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) неможливо детально встановити характер пошкоджень ТЗ, оскільки при заповненні розділу «Характер пошкоджень» не дотримані вимоги форми Акту огляду ТЗ щодо зазначення якісних та кількісних характеристик пошкоджень довжина, діаметр, глибина, кількість, що унеможливлює перевірити факт проведення СТО відновлювального ремонту частин ТЗ, які пошкоджені під час ДТП. Перевірити Акт огляду транспортного засобу на відповідність характеру пошкоджень, вказаних у Додатку до Протоколу про адміністративне правопорушення неможливо внаслідок не належної якості наданого доказу. Разом з цим, дані зазначені в акті огляду автомобіля після ДТП не узгоджуються з калькуляцією, а відтак неможливо достеменно встановити якого виду ремонту автомобіля стосується ця калькуляція: відновлювального чи загального. 27.10.2025 від позивача надійшла письмова відповідь на відзив із запереченнями проти доводів представника відповідача, суть яких зводиться до того, що акт огляду пошкодженого автомобіля і калькуляція вартості робіт з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля були складені без порушень вимог чинного законодавства, не суперечать даним про пошкодження автомобіля, що містились у відповідній справі про адміністративне правопорушення щодо відповідача, а право провести виплату страхового відшкодування без складання звіту чи експертного висновку щодо визначення розміру збитку і лише на підставі виставленого СТО рахунку, було прямо передбаченого договором між позивачем і власником автомобіля. За клопотанням представника відповідача судом ухвалами від 05.11.2025 та 03.12.2025 були витребувані від фізичної особи - підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) повний пакет документів щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля Мазда 6 держ. номер [NUMBER] за рахунком-фактурою № 825 від 22.08.2022, а саме оригінали або належним чином засвідчені копії таких документів: акти виконаних робіт, документи дефектування автомобіля, документи на придбання запасних частин та матеріалів, що були використані під час ремонту. Однак в обох випадках копія ухвали, що була надіслана на адресу [PERSON] , зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась неврученою з позначкою «адресат» відсутній. Разом з цим, на виконання ухвали суду від 05.11.2025 про витребування доказів з Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла справа № 334/3515/22 (провадження № 3/334/2163/22) про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що [PERSON] , а від позивача - електронні кольорові копії фотографій пошкоджень автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , зроблені під час його огляду і складання Акту огляду від 18.08.2022, а також сторінки Договору добровільного страхування наземного транспорту № 15864а2еа від 13.04.2022, на яких містять розділи з 7-го по 23-й вказаного договору (які були відсутні у додатках до позову). Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.02.2026 проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що не оспорює свою винуватість у ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] . Після ДТП вона повідомила страховика, яким була застрахована її цивільно-правова відповідальність АТ СГ «ТАС», про настання страхового випадку. В подальшому, розраховуючи на те, що її цивільно-правова відповідальність застрахована, не брала участі у врегулюванні збитків, завданих власнику автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] . Жодних повідомлень ані від страховика, ані від потерпілої особи, ані від позивача, про те, що розмір завданої неї шкоди нібито перевищує страхову суму за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач не отримувала, і сама до вказаних осіб за цією інформацією не зверталась. Відтак, позивача вважала, що страховий випадок був врегульований. Отримавши позовну заяву з додатками, відповідач не може погодитись з позовними вимогами. На переконання відповідача, зокрема, характер пошкоджень автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , який вона бачила відразу після ДТП, не вимагали повної заміни вихлопна труба та система датчиків паркування, не вимагала повного перефарбування або заміни кришка багажника, а тому у відповідача є підстави вважати, що визначена позивачем вартість відновлювального ремонту є недостовірною і завищеною. Також відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 17.08.2022 о 10 год. 26 хв. м. Запоріжжя по вулиці Бородинській біля будівлі № 85, керуючи автомобілем Toyota RAV-4, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати свого транспортного засобу, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] , під керуванням [PERSON] , яка рухалася попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказаними діями [PERSON] порушила вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2022 у справі № 334/3515/22, якою [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Самого факту вчинення ДТП та своєї винуватості відповідач [PERSON] не оспорювала. У схемі ДТП, доданої до протоколу серії ААД № 143188 про адміністративне правопорушення від 17.08.2022, що був складений за фактом цієї ДТП, були зазначені зовнішні механічні ушкодження на автомобілі Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: пошкодження передньої правої двері, задньої правої двері, заднього правого крила, заднього бампера, заднього правого ліхтаря, правої частини кришки багажника, датчику заднього паркування, заглушки буксирного отвору. Наявність вказаних пошкоджень і свою згоду з їх описом [PERSON] підтвердила своїм підписом на схемі ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР209747813, за умовами якого страховий ліміт відшкодування шкоди, завданої майну потерпілої особи, становив 130000,00 грн. Також цей поліс передбачав франшизу у твердій сумі 1500,00 грн. Відповідач [PERSON] повідомила свого страховика про факт ДТП, що має ознаки страхового випадку за вказаним полісом, однак від подальшої участі у врегулюванні наслідків ДТП самоусунулась, що підтверджується її власними поясненнями, наданими в судовому засіданні: розміром завданої її діянням шкоди, а також процедурою її визначення не опікувалась, на проведенні експертного автотоварознавчого дослідження на предмет визначення розміру такої шкоди не наполягала, вважаючи завдані нею пошкодження незначними і будучи суб`єктивно переконаною, що страхового ліміту за її страховим полісом вистачить для відшкодування такої шкоди. У свою чергу, автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований позивачем на умовах укладеного з власником Договору добровільного страхування наземного транспорту № 15864а2еа від 13.04.2022, і пошкодження автомобіля внаслідок ДТП було одним із страхових випадків (п. 24.2.2 вказаного Договору). 17.08.2022 власник автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до позивача з повідомленням про страховий випадок за фактом ДТП, що сталася з вини відповідача, на підставі якої позивач зареєстрував справу № 1.003.22.0013310. В подальшому позивач склав Страховий акт № ARX3336261 від 01.09.2022, яким визнав пошкодження автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок вказаної вище ДТП, страховим випадком за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 15864а2еа від 13.04.2022, визначив суму страхового відшкодування за цим страховим випадком в розмірі 167151,89 грн., та розпорядився виплатити цю суму на користь фізичної особи підприємця [PERSON] . Такий страховий акт був складений позивачем на підставі розрахунку страхового відшкодування, Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 22.08.2022, ремонтної калькуляції від 22.08.2022 на суму 167151,89 грн., рахунку-фактури № 825 від 22.08.2022, виставленого ФОП [PERSON] для оплати вказаної суми в рахунок проведення робіт з відновлювального ремонту автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] . Платіжним дорученням № 912996 від 06.09.2022 позивач сплатив на користь ФОП [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 167151,89 грн. згідно Страхового акту № ARX3336261 від 01.09.2022. 11.11.2022 позивач звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 17.08.2022 з вини відповідача [PERSON] , та просив сплатити АТ СГ «ТАС» на свою користь грошову суму в розмірі 167151,89 грн., посилаючись на положення ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України т ст. 27 Закону України «Про страхування». Отримавши вказану заяву позивача, АТ СГ «ТАС», не оспорюючи обґрунтованість визначеного позивачем розміру страхового відшкодування в сумі 167151,89 грн., посилаючись на положення ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), п. 7.39(б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі Методика), визначив суму страхового відшкодування за цим страховим випадком з урахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобіля 0,3565, а також з вирахуванням франшизи в розмірі 1500,00 грн., та сплатив на користь позивача грошову суму в розмірі 125468,12 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 315497 від 02.02.2023. Таким чином, різниця між страховим відшкодуванням, що сплатив позивач на користь потерпілої особи в рахунок оплати відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, та страховим відшкодуванням, що сплатив страховик відповідача та користь позивача, становить 41683,77 грн. Оцінюючи доводи сторони відповідача, наведені в обґрунтування заперечень проти задоволення позову, суд виходить з такого. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Крім того, у разі страхування потерпілою особою свого майна шляхом укладення договору добровільного страхування цього майна на випадок пошкодження внаслідок ДТП, так ДТП слугує підставою для виникнення й договірного зобов`язання згідно з відповідним договором добровільного страхування. Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, з яким він уклав договір добровільного страхування майна, та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. При цьому суд бере до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 20.04.2018 у справі № 910/7200/17, від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17. Згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики). Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Однак це не означає, що потерпіла особа не має права на відшкодування реальних збитків повної вартості відновлювального ремонту без урахування експлуатаційного зносу складових частин транспортного засобу. Таким чином, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків. Відповідно до п. п. 28.12, 28.13.1, 28.17 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 15864а2еа від 13.04.2022, на підставі якого позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, таке відшкодування визначається без урахування експлуатаційного зносу, на підставі акту огляду транспортного засобу з фіксацією пошкоджень на авторизованому позивачем СТО, і може виплачуватись в тому числі на підставі рахунку, виставленого таким СТО. Сторона відповідача не оспорювала того факту, що ФОП [PERSON] належить до переліку суб`єктів господарської діяльності, які авторизовані позивачем і силами яких може здійснюватися відновлювальний ремонт застрахованих позивачем транспортних засобів. Відтак, виплата позивачем страхового відшкодування на підставі рахунку ФОП [PERSON] , без надання акту виконаних робіт, не суперечила умовам вказаного Договору. Посилання на те, що наданий позивачем Акт огляду транспортного засобу від 22.08.2022 підписаний невідомо ким, і містить опис ушкоджень, яких насправді не було або які не були пов`язані з даною ДТП, суд відхиляє з тих мотивів, що вказані в цьому акті ушкодження автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , підтверджуються на стільки самим Актом, скільки наданими позивачем кольоровими фотографіями. Визнання цього Акту недопустимим доказом лише суто з формальних підстав означало б надмірний формалізм і не могло б скасувати очевидного факту наявності вказаних у ньому ушкоджень, оскільки вони підтверджуються іншими доказами. Крім того, як зазначив позивач у відзиві на позов, законодавство України не містить імперативних вимог щодо форми і змісту такого роду документів, і також процедури їх складання. Так само суд не може взяти до уваги й ствердження сторони відповідача щодо недопустимості наданої позивачем ремонтної калькуляції. Згідно з п. 8.5. Методики, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу. В даному випадку ремонтна калькуляція складена за допомогою комп`ютерної програми Аudatex, яка прямо передбачена умовами Договору і рекомендована п. 59 додатку 8 Методики. Дані, зазначені у ремонтній калькуляції, відповідають даним встановленим в п. 4.4 зазначеної вище Методики. Зміст ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства України про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданої шкоди. Ремонтна калькуляція, сформована в програмі Аudatex, яка автоматично формує розрахунок та не передбачає підпису або зазначення особи, що її склала. Стверджуючи про завищену вартість робіт і матеріалів, зазначених в ремонтній калькуляції, а також про те, що частина складових частин пошкодженого автомобіля насправді не потребувала заміни чи повного перефарбування всієї площі відповідної деталі, сторона відповідача на підтвердження цього не надала жодного доказу: ані власного розрахунку шкоди, ані довідок чи інших рівноцінних документів щодо справжньої вартості певних матеріалів чи робіт, ані звіту оцінювача чи висновку експерта щодо дійсної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Крім того, сторона відповідача не посилалась і не надала доказів щодо того, що позивач або потерпіла особа чинили відповідачу перешкоди у своєчасному отриманні інформації про час і місце огляду пошкодженого автомобіля, про обчислену позивачем вартість ремонту цього автомобіля, про час і місце проведення самих ремонтних робіт. При цьому саме на особу, яка завдала шкоду, покладається тягар доказування відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, в тому числі у виникненні конкретних пошкоджень. В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України справедливість, розумність і добросовісність є загальними засадами цивільного законодавства. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (ч. 5 ст. 12 ЦК України). У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суд виходить з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Оскільки сторона відповідача на надала належних і допустимих доказів недобросовісності позивача або авторизованого ним суб`єкта господарської діяльності у процедурі визначення і виплати страхового відшкодування, у суду відсутні підстави вважати визначену позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 167151,89 грн. - необґрунтованою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, підстав для стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем на оплату правничої допомоги. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 993, 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved