Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 23.11.2024-100000278 від 23.11.2024 у розмірі 23075,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 23.11.2024 уклали Кредитний договір (оферти) № 23.11.2024-100000278. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 23.11.2024, строком на 155 днів. Відповідно до Договору від 23.11.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 13000 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 23.11.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 13000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 23075,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000,00 грн., по процентам в розмірі 4030,00 грн., неустойки в розмірі 6045,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві та у відповіді на відзив просили розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Свою правову позицію обґрунтувано наступними доводами. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 23 листопада 2024 року було укладено кредитний договір (кредитної лінії) №23.11.2024-100000278. Відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 13000 грн. строком на 155 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту - 26.04.2025 р. На виконання умов Кредитного договору відповідач сплатив позивачу, що останнім не заперечується, наступні суми:- 5 200,00 грн. від 23.12.2024 р., 5 200,00 грн. від 23.01.2025 р., 5 200,00 грн. від 23.02.2025 р. в загальному розмірі 15600 грн. Відповідно до відомостей Графіку платежів зазначеного в Розділі 5 Паспорту споживчого кредиту, з відповідача з вищевказаних сум щомісячно стягувалися тільки відсотки в сумі 4030 грн. та комісія 1170 грн. Погашень по тілу кредиту із сплачених сум позивачем протиправно зараховано не було. Вищевказане нарахування та стягнення із споживача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що до наявності будь-якої заборгованості по кредиту не є послугою зі споживчого кредитування та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному №2 від 25.04.2025 року, оригінал вищевказаної довідки було надіслано 29.04.2025 року на поштову адресу позивача ТОВ «Споживчий центр» 01032, м. Київ вул. Саксаганського, 133-А, а також на офіційну електронну адресу позивача info@sqroschi.com, окремо було повідомлено про наявність у відповідача статусу військовослужбовця, що підтверджується роздруківками електронних листів долучених до відзиву. Однак, вищевказані повідомлення, лист, як і наявність статусу військовослужбовця, були ТОВ «Споживчий центр» проігноровані. Жодної відповіді на адресу відповідача не надходило, пеня та відсотки по кредиту списані не були. Більше того, ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із даним позовом в якому просить стягнути окрім тіла кредиту ще проценти та пеню, що суперечить вимогам чинного законодавства. Таким чином, на [PERSON] , як на військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Вказаний Закон підлягає обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин не залежно від часу повідомлення кредитора про статус військовослужбовця. Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Пеня в розмірі 6045 грн, та проценти в розмірі 4030 грн. підлягають списанню, в зв`язку з чим просять суд в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та відсотків відмовити. Оскільки, відповідачем сплачено з 23 грудня 2024 по 23 лютого 2025 року на погашення заборгованості по кредиту 15600 грн. сума погашеної заборгованості перевищує розмір тіла кредиту 13000 грн. на 2600 грн. На підставі вищевикладених обставин, відповідачем в повному обсязі виконано вимоги Кредитного договору, заборгованість погашено з надлишком з врахуванням наявних в нього пільг передбачених н. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 18 Перехідних положень ЦК України. Просили в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі у зв`язку з фактичним повним погашенням заборгованості по тілу кредиту та наявністю переплати. Представником відповідача до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені судом. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити їх позов. Представником позивача до відповіді на відзив також долучено картку субконто. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Ухвалою суду від 19.09.2025 р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Заслухавши пояснення відповідача, дослiдивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та заперечення відповідача, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 23.11.2024 уклали Кредитний договір (оферти) № 23.11.2024-100000278. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 23.11.2024, строком на 155 днів. Дата повернення кредиту -26.04.2025 р. Як зазначено в п. 3.2. Договору Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати Кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-4153. Відповідно до Договору від 23.11.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 13000 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 23.11.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 13000 грн. Також встановлено, що [PERSON] , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 23.11.2024 року підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором. Вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією про перерахунок коштів від 23.11.2024 р., яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Згідно довідки -розрахунку боргу за кредитним договором № 23.11.2024-100000278 від 23.11.2024 борг [PERSON] становить 23075,00 грн., яка складається з : заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000,00 грн., по процентам в розмірі 4030,00 грн. , неустойки в розмірі 6045,00 грн. З оглянутої судом картки субконто по Договору за 23.11.2024 -07.11.2025 встановлено, що [PERSON] на виконання умов договору відбувалось погашення заборгованості в загальному розмірі 15600,00 грн., що підтверджується : 5 200,00 грн - 22.12.2024 р.; 4030,00 грн та 1170,00 - 23.01.2025 р. ; 4030,00 грн та 1170,00 грн - 23.02.2025 р. Відповідно до відомостей Графіку платежів зазначеного в Розділі 5 Паспорту споживчого кредиту, з відповідача з вищевказаних сум щомісячно стягувалися тільки відсотки в сумі 4030 грн. та комісія 1170 грн. Погашень по тілу кредиту із сплачених сум позивачем протиправно зараховано не було. Як вбачається із розрахунку заборгованість по тілу кредиту становить 13000,00 грн. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що в лютому 2025 р. він вніс останній платіж по кредиту. Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному №2 від 25.04.2025 року, оригінал вищевказаної довідки було надіслано 29.04.2025 року на поштову адресу позивача ТОВ «Споживчий центр» 01032, м. Київ вул. Саксаганського, 133-А, а також на офіційну електронну адресу позивача info@sqroschi.com, окремо було повідомлено про наявність у відповідача статусу військовослужбовця, що підтверджується роздруківками електронних листів . Однак, жодної відповіді на адресу відповідача не надходило, пеня та відсотки по кредиту списані не були. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки судом встановлено, що відповідач погасив заборгованість та в період виконання умов зазначеного кредитного договору, а також на час звернення позивача до суду з позовною заявою, [PERSON] мав статус військовослужбовця Збройних Сил України , що підтверджується копіями довідки Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному №2 від 25.04.2025 року, та службового посвідчення військовослужбовця Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України ДС № 005323 від 05.01.2016 р., то на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII . Враховуючи викладене, сукупністю достовірно наведених доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність зазначеної суми боргу по тілу кредиту, а відтак не має підстав для стягнення процентів та пені. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову стягненню з відповідача не підлягає і сплачений позивачем судовий збір, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed