Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

26 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що під час перебування сторін у шлюбі [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 541/345/21 від 19 квітня 2021 року, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , аліменти, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 23 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення. Позивач свої зобов`язання щодо сплати аліментів виконує належним чином, тому заборгованості по аліментах він не має. 3 23 травня 2022 року позивач призваний [INFO] на військову службу та проходить її по теперішній час у в/ч [NUMBER] . 3 жовтня 2023 року матеріальне становище позивача значно погіршилось, у зв`язку із хворобою та подальшим хірургічним втручанням встановленням серцевого імпланта. Дане захворювання пов`язане із проходженням військової служби та потребує постійного лікування та періодичної реабілітації позивача. 28 вересня 2023 року позивач уклав шлюб та в лютому 2025 року в нього народився син [PERSON] . Також, позивач має допомагати своїй матері, яка має 3 групу інвалідності довічно, так як їй протипоказана важка фізична праця. Виходячи із вищезазначеного, матеріальне становище позивача значно змінилось, та станом на день звернення із даною позовною заявою, він вже не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів. Вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, що відповідатиме інтересам дитини та забезпечить рівень утримання, співмірний з фінансовими можливостями позивача. Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Факти, що викладені в позовній заяві [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки позивачем не доведено наявності таких істотних змін, які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів. Обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач, відповідно до вимог процесуального законодавства, покладається саме на позивача, однак належних та допустимих доказів суду не подано. Доводи позивача щодо наявності захворювання, яке нібито унеможливлює сплату аліментів у встановленому розмірі, не відповідають дійсності та є безпідставними. Позивач не має встановленої групи інвалідності, що свідчить про відсутність втрати працездатності. Доводи позивача щодо утримання ним матері не відповідають дійсності, оскільки мати позивача проживає за іншою адресою, спільного господарства з позивачем не веде та отримує пенсію, що свідчить про наявність у неї самостійного доходу. Позивачем не надано жодних доказів того, що його мати перебуває на його утриманні або потребує додаткової матеріальної допомоги. Наявність іншої дитини у позивача сама по собі не свідчить про істотне погіршення його матеріального стану та не є безумовною підставою для зменшення аліментів, а встановлений судом розмір 1/4 частина доходу, є справедливим, законним та мінімально необхідним для забезпечення потреб дитини (а.с. 44-57). 26 січня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач категорично заперечував доводи відповідача щодо відсутності підстав для зміни розміру аліментів. Так, позовом про зміну способу стягнення, позивач не оскаржує рішення суду, про встановлення розміру аліментів. Також позивач не відмовляється, жодним чином від сплати аліментів, а лише посилається на зміну життєвих обставин, а саме: проходження, військової служби, як наслідок отримання захворювання та операцію, одруження та народження дитини, що підтверджується доказами доданими до позовної заяви. Стаття 192 СК України, що передбачає зміну розміру аліментів, не містить жодних посилань на те, що підтвердженням факту погіршення стану здоров`я має бути наявність групи інвалідності. До матеріалів позовної заяви додано підтверджуючі довідки, проведення операції на серці позивачу та встановлення йому клапану. З урахуванням того, що обоє батьків у рівних частках повинні забезпечувати потреби дитини, а також тієї обставини, що позивач сплачує аліменти у частці від доходів на неповнолітню дитину, необхідно зменшити розмір аліментів на неповнолітню доньку, встановивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., який об`єктивно покриватиме потреби дитини (а.с. 58-63). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з огляду на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач у судовому засіданні, зважаючи на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, а також пояснила, що основний тягар турботи та забезпечення дитини всім необхідним лежить саме на ній. Крім того зазначила, що відносно неї відкрито виконавче провадження щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, тому частина її доходів спрямовується на погашення заборгованості. Суд, заслухавши відповідача, представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2025 року (а.с. 8). Згідно з довідкою від 13 січня 2026 року № 01-17/09, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти № 12 «Світлячок» (ясла-садок) з 06 березня 2023 року по теперішній час (а.с. 50). Також [PERSON] займається у секції боксу з 01 квітня 2025 року, згідно встановленого графіку без порушень дисципліни, що підтверджується довідкою від 15 січня 2026 року № 3174, виданою Громадською організацією «Миргородська спортивна молодіжна організація «Боксерський клуб «Арей» (а.с. 54). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року по справі № 541/345/21 (провадження № 2/541/388/2021) ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 23 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення (а.с. 71-72). Постановою старшого державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65825722 про примусове виконання виконавчого листа № 2/541/388/2021 виданого 24 травня 2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 23.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством (а.с. 23). Відповідно до наказу від 23 травня 2022 року № 119 [PERSON] призваний [INFO] на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період 23 травня 2022 року до військової частини [NUMBER] , що підтверджується листом [INFO] від 22 грудня 2022 року № 8237/6 (а.с. 62 на звороті). Згідно з довідкою від 27 серпня 2025 року № 685/8301/1075/пс, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військові частині [NUMBER] (а.с. 12). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 липня 2023 року по справі № 541/1680/23 (провадження № 2/541/572/2023) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 квітня 2019 року Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 66 (а.с. 9). 28 вересня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 вересня 2023 року (а.с. 20). У жовтні 2023 році стан здоров`я позивача значно погіршився та було проведено оперативне втручання, що підтверджується медичною документацією (а.с. 13-19). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2025 року, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений [PERSON] (а.с. 21). З відповіді № 2312250 від 05 лютого 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи вбачається, що позивач [PERSON] отримує стабільний дохід у вигляді виплати військовослужбовцям від військової частини [NUMBER] (а.с. 70). Відповідно до листа від 26 вересня 2025 року № 51830, на виконанні у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 65825722 з примусового виконання виконавчого листа № 2/541/388/2021 виданого 24.05.2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 23.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення. Станом на 26.09.2025 заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним виконавчим документом відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 26 вересня 2025 року № 52007 (а.с. 10-11). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених у статтях 182 184 СК України. Так, частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. Отже, суд дійшов висновку, що вищенаведені положення Сімейного кодексу України не підлягають вузькому тлумаченню та сталою судовою практикою Верховного Суду сформовано підхід за якого зміну способу стягнення аліментів слід розглядати як різновид зміни розміру аліментів. Водночас визначення розміру аліментів та способу їх стягнення, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилаються сторони, належить до сфери судового розсуду. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Змінюючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника, суд має визначити його за правилами, встановленими статтею 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведення стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 3512 гривень. При визначенні способу та розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені статтею 182 СК України: матеріальне становище відповідача, який є офіційно працевлаштованим, отримує стабільний дохід та на утриманні якого перебуває дружина й неповнолітня дитина, а також стан його здоров`я, що характеризується наявність захворювань та проведеним оперативним втручанням. Інших обставин, що мають істотне значення для справи, сторони не повідомили, тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача, в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір і спосіб стягнення аліментів є справедливим та пропорційним відносно інтересів обох дітей, батьком яких є позивач, а також забезпечить їх гармонійний розвиток, виховання та матеріальний добробут. Водночас, суд роз`яснює відповідачеві право звернутись з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Так, відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23). А у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що зумовлює стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 807 грн. 47 коп. (66,67%).

Outcome: partial