Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

представник ТзОВ «ФК» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 88386,77 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.08.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 3882621 про надання споживчого кредиту. У відповідності до даного договору, Відповідач отримав кредит в розмірі 9500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 2% в день, зниженої - 1,4% в день. 24.05.2024 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги за Кредитним договором, про що відповідача повідомлено направленням йому відповідного текстового повідомлення (SMS-повідомлення) та проінформуванням в особистому кабінеті боржника із зазначення реквізитів нового кредитора. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, в зв`язку з чим має непогашену заборгованість за кредитним договором № 3882621 від 08.08.2023 в розмірі 57758,27 грн., з яких 9499,99 грн.- сума заборгованості за кредитом; 48258,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахована первісним кредитором. Також нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів - 11400,00 грн. 24.08.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6998574 про надання споживчого кредиту. Даний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. У відповідності до даного договору, Відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 357 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1,99 % в день. 27.05.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги за Кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, в зв`язку з чим має перед позивачем непогашену заборгованість за кредитним договором № 6998574 від 24.08.2023 року в розмірі 13258,50 грн., з яких 5000,00 грн.- сума заборгованості за кредитом; 8258,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також сума 5970,00 грн. - нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада». За вищевказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. 24 травня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладений договір факторингу за №24/05/2024, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] 1 за кредитним договором №3882621, укладеним між його сторонами 08 серпня 2023 року, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 9499,99 грн. та заборгованості за процентами у сумі 48258,38 грн., а також позивачем нараховані проценти за 60 календарних днів (з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року) в межах строку дії кредитного договору. Водночас, представник позивача у позові запевнив, що всупереч умовам договору позики відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не у повному обсязі, на день звернення до суду отримані в кредит грошові кошти не повернув, у період з 08.08.2023 по 24.05.2024 здійснив оплату по тілу кредиту - 0,01 грн.; за відсотками - 6460,00 грн., внаслідок чого його заборгованість перед позивачем склала 69158,27 грн., з яких 9499,99 грн.- сума заборгованості за кредитом; 48258,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахована первісним кредитором; 11400,00 грн. - відсотки, нараховані позивачем за 60 календарних днів. 24.08.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6998574 про надання споживчого кредиту із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора "С4360". Даний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. У відповідності до даного договору, Відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 357 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1,99 % в день. 27.05.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТзОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за Кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, в зв`язку з чим має перед позивачем непогашену заборгованість за кредитним договором № 6998574 від 24.08.2023 в розмірі 19228,50 грн., з яких 5000,00 грн.- сума заборгованості за кредитом; 8258,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5970,00 грн. - нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити. Також представник позивача зазначив, що 10 грудня 2024 року внаслідок відповідної державної реєстрації назва ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» змінена на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Судом встановлено, що 04.07.2023 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 3882621 про надання споживчого кредиту, з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора "В621". Відповідно до умов даного договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 9500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 2 % в день, зниженої - 1,4 %. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" від 12.03.2019 ФК-П-19/03-01, листом АТ "Райффайзен Банк" від 14.11.2025 № 81-15-9/13969-БТ та випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] за період з 08.08.2023 по 09.08.2023. 27.05.2024 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем, як фактором, укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого відступлено фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав у повному обсязі, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 69158,27 грн., з яких 9499,99 грн.- сума заборгованості за кредитом; 48258,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахована первісним кредитором; 11400,00 грн. - відсотки, нараховані позивачем за 60 календарних днів. Також 24.08.2023 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6998574 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов даного договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 357 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 1,99 % в день. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується листом ТзОВ "Універсальні платіжні рішення" від 27.05.2024 р. вих. №485, листом АТ "Райффайзен Банк" від 14.11.2025 № 81-15-9/13969-БТ та випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] за період з 24.08.2023 по 26.08.2023. 27.05.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем, як фактором, укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого відступлено фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 19228,50 грн., з яких 5000,00 грн.- сума заборгованості за кредитом; 8258,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5970,00 грн. - нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо нарахування відповідачем заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З наданого розрахунку заборгованостей вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося виключно за період дії кредитних договорів, тобто в межах погодженого сторонами строку користування кредитом, із застосуванням встановлених процентних ставок, визначених умовами договору, без їх односторонньої зміни. Суд враховує правову природу відступлення права вимоги, за якою новий кредитор має право реалізовувати ті самі вимоги, що існували на момент переходу права. Враховуючи, що позивачем доведено факт укладення між позикодавцем та відповідачем відповідного кредитного договору та надання відповідачу обумовленої суми кредиту, переказаної останньому на його банківську карту, а також факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджено платіжною інструкцією № 4175 від 19.12.2024. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вищевказані витрати по оплаті судового збору. Вирішуючи питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору про надання правничої допомоги та копією акту прийому-передачі виконаних робіт. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому, дана справа не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. З врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, зважаючи на критерій реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved