Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2023 по справі №388/1426/23 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , з частини до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 08.08.2023 Долинським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Проте, після стягнення з позивача вищевказаних аліментів, змінився матеріальний і сімейний стан позивача та погіршився стан його здоров`я. Так, на час винесення судового наказу позивач був військовослужбовцем та отримував грошове забезпечення. Під час перебування на службі в ЗСУ позивач травму пов`язану із захистом Батьківщини, внаслідок чого втратив 80% працездатності, та йому була встановлена ІІ група інвалідності безстроково. 23.10.2024, за станом здоров`я, позивач був виключений з військового обліку і на відповідному грошовому утриманні не перебуває, а перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не має. Крім того, 30.07.2024 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] в якому [INFO] народився син [PERSON] , і відповідно до судового наказу від 30.07.2025, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області на користь [PERSON] на утримання дитини з позивача стягнуті аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.07.2025. Поміж з тим, 29.09.2025 Долинським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у цивільній справі №388/1731/25, відповідно до якого з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 01.08.2025 і до досягнення сином трьох років. З урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що після стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] у позивача змінився матеріальний і сімейний стан, а також погіршився стан здоров`я, позивач вказує на наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Ухвалою Добровеличківського районного суду від 17.10.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі за № 387/1587/25 з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 19.11.2025. 18.11.2025, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла клопотання відповідачки від 11.11.2025, в якій остання позовні вимоги не визнає, просить справу розглянути без її участі за наявними у справі матеріалами. За наслідками судового засідання 19.11.2025 судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі [PERSON] у якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, розгляд справи відкладено на 16.12.2025. У зв`язку із зайнятістю головуючого судді у кримінальній справі, судове засідання 16.12.2025 не відбулось. Розгляд справи призначено15.01.2026. 15.01.2026 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Справу призначено до розгляду на 06.02.2026. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Третя особа [PERSON] правом участі в судовому засіданні та подання письмових пояснень з викладенням своєї позиції щодо предмета спору в даній справі, не скористалась. Про розгляд справи повідомлена у визначений процесуальним законом спосіб. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПКУкраїни, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з а положеннями ст.ст. 13, 43 ЦПКУкраїни особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, обізнаності її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та третьої особи, які не з`явились до судового засідання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Долинським районним судом Кіровоградської області 08.08.2023 видано судовий наказ у справі № 388/1426/23, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 03.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.12). Постановою державного виконавця від 21.08.2023 відкрито виконавче провадження № 725856578 з виконання судового наказу № 388/1426/23 виданого Долинським районним судом Кіровоградської області 21.08.2023 (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) №57801 від 03.10.2025, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно судового наказу №388/1426/23, виданого 21.08.2023 , станом на 30.09.2025 складає 50 375,65 грн (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) 30.07.2024 між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис №69 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Долинським районним судом Кіровоградської області 30.07.2025 видано судовий наказ у справі № 388/1659/25, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня подачі заяви, а саме з 25.07.2025 (а.с.13) Постановою державного виконавця від 05.08.2025 відкрито виконавче провадження № 78774828 з виконання судового наказу № 388/1659/25 виданого Долинським районним судом Кіровоградської області 01.08.2025 (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) №57800 від 03.10.2025, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно судового наказу №388/1659/25, виданого 01.08.2025, станом на 30.09.2025 складає 1399,84 грн (а.с. 20). Рішенням Долинського районного Кіровоградської області від 29.09.2025 у справі №388/1731/25 ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] [INFO] на її утримання у розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 01.10.2025 і до досягнення дитиною сином [PERSON] , [INFO] , трьох років (а.с. 10,11). Постановою державного виконавця від 01.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79226299 з виконання виконавчого листа № 388/1731/25 виданого Долинським районним судом Кіровоградської області 30.09.2025 (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Долинського ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) №57799 від 03.10.2025, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно судового наказу №388/1731/23, виданого 30.09.2025, станом на 30.09.2025 , складає 12 487,06 грн (а.с. 21). За змістом довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №166071 від 20.09.2023, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності . Травма пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 14). Індивідуальною програмою реабілітації №720 від 20.09.2023 ОМСЕК №3 [PERSON] , серед іншого, рекомендовано стаціонарне лікування 2 рази на рік, потребує очних протезів (а.с. 15,16). Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ №0016714 від 20.09.2025 ОМСЕК №3, [PERSON] втратив 80% професійної працезнатності (а.с.17). Відповідно до копії військового квитка серія [NUMBER] , [PERSON] 23.10.2024 виключений з військового обліку [INFO] , відповідно до ст. 37 ЗУ «Про ВО і ВС». Зі змісту довідки про доходи №6714 7277 1965 2727, виданої [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 складає 198 760,47 грн. (а.с. 24). Правовідносини, що склалися між сторонами у справі регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвиткудитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «ОлсонпротиШвеції») і, дотримуючисьтакоїрівноваги, особливаувага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Закону України «Про охоронудитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статями 7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним. Відповідно до ст. 273 СК України встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/абокористування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу наведених норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи з`явились обставини, які впливають на можливість особи сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (ч. 2ст. 182 СК України). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182«Обставини,які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Як вбачається з розрахунків державного виконавця, з 25.07.2025 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі (однієї четвертої) заробітку (доходу), а з 01.08.2025 стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі (однієї четвертої) заробітку (доходу). Суд зауважує, що позивачем доведено факт зміни його сімейного стану після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме укладення ним шлюбу 30.07.2024 та народження у нього сина [PERSON] [INFO] . Такі обставини є самостійною підставою для звернення до суду з позовом про перегляд розміру аліментів та підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів в розумінні ст. 182 СК України. При цьому, в сукупності з погіршенням стану здоров`я позивача, встановлення йому другої групи інвалідності безстроково, що також підтверджено належними та допустимими доказами та у свою чергу негативно впливає на можливість отримання ним доходу, вказані обставини свідчать про погіршення матеріального стану позивача після постановлення судом рішення про стягнення аліментів. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із закріплених ст. 7 СК України засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких сімейні відносини регулюються, а також моральних засад суспільства, суд вбачає погіршення стану здоров`я, зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища платника аліментів - позивача [PERSON] , а тому вважає, що його вимоги про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову або подачі заяви про видачу наказу. Водночас питання зміни (зменшення) розміру аліментів вирішується за загальними правилам , тобто з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з позивача починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат не надано, у зв`язку з чим, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved