Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Вона є єдиним спадкоємцем померлого за законом, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив через те, що проживав у іншій області та не знав про наявність спадкового майна. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить його поновити. Позивач у підготовче засідання не з`явився, у поданій заяві представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити без їх участі. Представник відповідача Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче засідання не з`явилася, у поданій заяві вимоги позову визнала, просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оскільки представник відповідача позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла його баба [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Спадщина відкрилась в день її смерті відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Позивач є онуком померлої [PERSON] та спадкоємцем за законом належного їй за життя майна. [PERSON] 29.07.2025 року звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою №157/02-14 від 29.07.2025 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті баби [PERSON] через пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи також встановлено, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Відповідно до довідки Солотвинської селищної ради №247 від 29.07.2025 року [PERSON] , 1919 року народження, яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований. Заповіт від її імені у сільській раді не вчинявся і не посвідчувався. Її дочка (мама позивача [PERSON] ) [PERSON] в окремих довідках зазначається як [PERSON] . [PERSON] після смерті баби вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини оскільки проживав в іншій області та не знав про наявність спадкового майна. На даний час позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб. Слід зазначити, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Після відкриття спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними. З огляду на викладене, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved