Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

акціонерне товариство Акцент - Банк (скорочена назва АТ А-Банк) звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 квітня 2025 року [PERSON] , будучи клієнтом Банку, уклала з Банком кредитний договір №АВН0СТ155101744271038593 , щодо надання кредиту в розмірі 60000,00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 09.04.2030 року) зі сплатою процентів у розмірі 85,00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Позивач АТ А-Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, унаслідок чого станом на 24.11.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 79750 грн 30 коп., з яких: 59727 грн 09 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19299 грн 43 коп. заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 723,78 грн. заборгованість за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101744271038593 від 10.04.2025 року у розмірі 79750 грн 30 коп., з яких: 59727 грн 09 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19299 грн 43 коп. заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 723,78 грн. заборгованість за пенею, станом на 24.11.2025 року. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надала. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 14 серпня 2023 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідач погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис в заяві (а.с.14). Зазначеною заявою відповідача підтверджується той факт, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, а також зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті А-Банку. В паспорті споживчого кредиту Швидка готівка (а.с.6), який 10.04.2025 року підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , містяться основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови по кредитній картці. Так, кредитні кошти надаються клієнту безготівковим шляхом. Сума/ліміт кредиту 60000 грн. Процентна ставка: 85,0% річних; тип процентної ставки фіксована. Розмір щомісячного платежу 4381,79 грн. Строк кредиту 60 місяців. Своїм підписом у паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» та заяві № АВН0СТ155101744271038593 від 10.04.2025 року відповідач підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування. Обчислення реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту міститься у таблиці, яка підписана відповідачем (а.с.8-9). Надання коштів відповідачу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , підтверджується меморіальним ордером №TR.45535597.38784.65455 від 10.04.2025 на суму 60000,00 грн (а.с.11). Виписка по кредиту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період 10.04.2025 року по 23.11.2025 року свідчить про користування відповідачем грошовими коштами на рахунку (а.с.12). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101744271038593 від 10.04.2025 року станом на 24.11.2025 року становить 79750 грн 30 коп., з яких: 59727 грн 09 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19299 грн 43 коп. заборгованість по відсоткам; 723,78 грн. заборгованість за пенею (а.с.10 звор.). Розрахунок заборгованості по кредиту перед Акціонерним товариством «Акцент -Банк» станом на 24.11.2025 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищевикладені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надала відзиву на позов та доказів того, що вона договір не укладала, не отримувала платіжну картку, не отримувала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, своєчасно та в повному обсязі виконала умови договору та не надала доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що відповідач не погасила узятий нею кредит та не сплатила відсотки за користування кредитом. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1, 2 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесені зміни у Закон України «Про споживче кредитування» та скасовано положення про звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит, укладеними пізніше 30-го дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». У зв`язку з цим виникла суперечність між нормами п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», за змістом якого через 30 днів після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дозволяється встановлення договірної відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, і п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та подальшими відповідними Указами Президента, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в установленому законодавством України порядку продовжено до 03.02.2026. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Тобто усі закони України, які є актами цивільного законодавства, повинні відповідати ЦК України. В рішенні Конституційного Суду України від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012 вказано: «Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Таким чином, ЦК України має вищу юридичну силу, тому до цих правовідносин підлягає застосуванню п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у зв`язку з чим відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № АВН0СТ155101744271038593 від 10.04.2025 в розмірі 723,78 грн. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед акціонерним товариством Акцент-Банк за кредитним договором №АВН0СТ155101744271038593 від 10.04.2025 року, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 79026 грн 52 коп., з яких: 59727 грн 09 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19299 грн 43 коп. заборгованість по відсоткам, станом на 24 листопада 2025 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог позивача в розмірі 2400 грн. 36 коп. (2422,40*99,09%) (а.с.30). Відповідно до ст.ст. 3, 526, 530, 536, 612, 629, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved