Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2025 р. [PERSON] , отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. на строк 217 днів. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на день звернення до суду становить 24750,00 гривень, з яких: 10000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9300,00 грн. заборгованість по відсотках, 900,00 грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 4550,00 грн. неустойка. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24750,00. та судові витрати, котрі складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.01.2025 р. укладено кредитний договір №30.01.2025-100001543 (далі договір), згідно якого вона отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. на строк 217 днів, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором та акцептований відповідачем в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Із дослідженого судом кредитного договору встановлено, що ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» зобов`язується надати [PERSON] кредит в сумі 10000 грн, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3 заявки кредитного договору, яка є невід`ємною частиною. Договору, визначено строк кредиту 217 днів. Дата повернення кредиту 03.09.2025. Процентна ставка становить 1% в день. У п. 4.1. пропозиції про укладення кредитного договору, яку відповідач прийняла та підписала одноразовим ідентифікатором, сторони визначили, що кредит надається у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-5859. У додатку до кредитного договору (п. 14) сторони визначили графік та розмір щомісячних чергових платежів, які складаються із щомісячних платежів по процентах, тіла кредиту та комісії. У п. 16 заявки передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту становить 28200,00 гривень. Загальні витрати за кредитом становлять 18200,00 гривень. Відповідно до п. 17 заявки, за кожен день невиконаного зобов`язання нараховується неустойка в розмірі 150,00 гривень. На підтвердження заборгованості [PERSON] за даним кредитним договором на день подання позовної заяви, позивач надав суду довідку - розрахунок заборгованості, відповідно до якої у відповідача існує заборгованість за даним договором в сумі 24750,00 гривень, з яких: 10000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9300,00 грн. заборгованість по відсотках, 900,00 грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 4550,00 грн. неустойка. Із дослідженого судом договору від 30.01.2025 року, заявки на отримання кредиту, паспорту споживчого кредиту встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до п.7.6. договору, у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка. Зокрема, [PERSON] зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, процентів, неустойки, яка може бути нарахована за невчасне виконання зобов`язань та ознайомлений з загальною вартістю кредиту, реальною річною ставкою, тарифами позичальника (п. 6.1. договору). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання та не повернула кредит у визначений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо нарахування та стягнення неустойки за невиконання зобов`язання, то суд дійшов висновку, що дана вимога є незаконною з наступних підстав. Відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка нарахована в період дії вищенаведеної норми закону, а тому відповідно до положення цієї норми, відповідач звільняється від обов`язку сплатити на користь позивача неустойку за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 4550,00 грн є незаконною, а тому не підлягає до задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед ТОВ «Споживчий Центр» за договором на загальну суму 20200,00 грн., яка жодними належними та допустими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2442,40 грн судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 81,62% (з заявлених 24750,00 грн задоволено 20200,00 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір в сумі 1977,16 гривень.

Outcome: partial