Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4574299. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов?язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2000 грн; строк кредиту 360 днів: з 20.04.2024 року по 15.04.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. На пільговий строк 20 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов?язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 2000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карт ку [NUMBER] , емітовану Банком АТ «ПУМБ». Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов?язань перед первісним кредитором, 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4574299 від 20.04.2024 загальна сума заборгованості склала 14000,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 2000,00 грн, заборгованості за процентами 11000,00 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного вище, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість на загальну суму 20000,00 грн яка складається із суми заборгованості за основним боргом 2000,00 грн; заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 11000,00 гр; заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» 7000,00 грн; сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Крім того, просить в порядку ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] . Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «ПУМБ» інформацію про зарахування коштів на рахунок банківської картки [PERSON] . Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 10 грудня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 20 квітня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір №4574299 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умовами договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 2000,00 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів). Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до п.1.4. кредитного договору, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредитування вказаного в п.1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується якщо клієнт до 09.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 20000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 19004,00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з п. 5.4.1 кредитного договору відповідач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4574299 від 20.04.2024 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту [PERSON] 20.04.2024 року. Кількість днів у розрахунковому періоді 360, сума кредиту за договором - 2000,00 грн; проценти за користування кредитом 17004,00 грн. Загальна вартість кредиту 19004,00 грн. В паспорті споживчого кредиту відображена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша додаткова інформація. ТОВ «Пейтек» своїм листом від 19.12.2024 №20241219-1265 повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 20.04.2024 на суму 2000,00 грн. Із наданої АТ «ПУМБ» інформації від 16.12.2025 №КНО-07.8.5/17293БТ слідує, що в банку на ім`я [PERSON] випущена банківська платіжна картка до поточного рахунка у гривні. 20.04.2024 проведена операція на суму 2000,00 грн з використанням сервісу переказу коштів через ПУМБ. Кошти направлені на картку, яка випущена на ім`я [PERSON] . Розрахунок заборгованості за договором №4574299 від 20.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, вказує, що станом на 25.11.2024 у [PERSON] утворилась загальна сума заборгованості 14000,00 грн, з яких: тіло кредиту 2000,00 грн; проценти за користування 11000,00 грн; штрафні санкції 1000,00 грн. 25 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) укладено договір факторингу №25/11/2024, відповідно до якого фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржника грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується додатку №1 та є невід?ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатка №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі. 25 листопада 2024 року ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Українські фінансові операції» підписали акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №25/11/2024 від 25 листопада 2024 року, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 3679. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25/11/2024 від 25 листопада 2024 року, позивач ТОВ «Українські фінансові операції набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4574299 від 20.04.2024 на загальну суму заборгованості 14000,00 грн, з яких: тіло кредиту 2000,00 грн; проценти за користування 11000,00 грн; штрафні санкції 1000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4574299 від 20.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за 140 календарних днів з 26.11.2024 по 14.04.2025 [PERSON] здійснено нарахування за користування грошовими коштами в сумі 7000,00 грн За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідачка повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4574299, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом №3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. За умовами договору №4574299 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.04.2024 стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (строк кредитування 360 днів). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає, за стандартною ставкою за весь строк кредитування 185488,02% річних. Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 31455,41% річних. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Лінеура Україна» проценти за користування кредитом нараховані [PERSON] за період з 20.04.2024 по 25.11.2024 становлять 11000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Українські фінансові операції» проценти за користування кредитом нараховані [PERSON] за період з 26.11.2024 по 14.04.2025 становлять 7000,00 грн. Оскільки договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4574299 був укладений сторонами 20.04.2024, в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», за таких обставин судом установлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 20.04.2024 по 14.04.2025, з урахуванням змін у законодавстві, що регулюють питання споживчого кредитування: у період з 20.04.2024 по 22.04.2024: 2000,00 (сума кредиту) х 2,5 % (відсоткова ставка у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 року включно) х 3 (днів користування) = 150,00 грн; у період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року: 2000,00 (сума кредиту) х 1,5 % (відсоткова ставка у період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року) х 120 (днів користування) = 3600,00 грн; у період з 21.08.2024 року по 14.04.2025 року: 2000,00 (сума кредиту) х 1 (відсоткова ставка у період з 21.08.2024) х 237 (днів користування) = 4740,00,00 грн. Загальний розмір відсотків складатиме 8490,00 грн, а саме: (150,00 грн + 3600,00 грн + 4740,00 грн) Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 18000,00 грн підлягає частковому задоволенню в розмірі 8490,00 грн. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4574299 від 20.04.2024 на загальну суму 10940,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою, 8490,00 грн заборгованість за процентами. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування суд зазначає наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної позовної вимоги. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1270,55 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд дійшов наступного. На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, представник позивача долучив договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О., а також детальний опис робіт (наданих послуг) №4574299 від 14.11.2025, акт № 4574299 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року на загальну суму 10000 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи, що позов задоволено частково, представник позивача підтвердив надані адвокатські послуги належними засобами доказування, а також не подання відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5245,00 грн.

Outcome: partial