Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07.03.2020 р. між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем було укладено кредитний договір № 11200738519, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7999,00 грн строком на 12 місяців зі сплатою реальної річної процентної ставки у розмірі 59,84 %, щомісячної комісії за управління (обслуговування кредиту) у розмірі 5% від суми кредиту. ТОВ «Сучасний Факторинг» повністю виконав вимоги Договору, надавши [PERSON] кредит на придбання товарів. Відповідач зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого станом на 25 липня 2025 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 11198,60 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту 7999,00 грн, загальна заборгованість за сумою комісії 3199,60 грн. Разом з цим, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав, своєї позиції щодо позову суду не повідомив. Представник ТОВ «Сучасний Факторинг» у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, жодних заяв та клопотань не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання судових повісток на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання [PERSON] та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.03.2020 р. між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем було укладено кредитний договір № 11200738519, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7999,00 грн строком на 12 місяців зі сплатою реальної річної процентної ставки у розмірі 59,84 %, щомісячної комісії за управління (обслуговування кредиту) у розмірі 5% від суми кредиту (а.с.14-15). 07.03.2020 ТОВ «Сучасний факторинг», як кредитодавець, та [PERSON] , як покупець, уклали кредитний договір № 11200738519, відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмірі 7999,00 грн на споживчі цілі (а.с.14-15). Згідно з п. 2.5 кредитного договору, підписанням договору покупець надає кредитодавцю доручення здійснити перерахування суми кредиту на користь продавця в рахунок оплати товару згідно рахунку-фактури № 647351. Вказаний договір підписаний [PERSON] власноруч. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 11200738519 від 07.03.2020 на ім`я [PERSON] , його заборгованість перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за кредитним договором № 11200738519від 07.03.2020 станом на 17.07.2025 складає 11198,60 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7999 грн, за відсотками 3199,60 грн (а.с.13). З огляду на викладені вище обставини, суд встановив, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за укладеним з ТОВ «Сучасний Факторинг» кредитним договором, у нього виникла заборгованість, в загальній сумі 11198,60 грн. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вимогами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст.526,530,611,612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.12,13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний факторинг» заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦК). Судом встановлено, що позивачем заявлено про стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої допомоги № 20/06-СФ, укладеного 20.06.2025 між ТОВ «Сучасний факторинг» та адвокатським бюро «Тараса Онищенка», акт № 203 прийому-передачі наданих послуг на суму 5 000 грн, платіжна інструкція на суму 5 000 грн (а.с.7-9,11,18). За таких обставин, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд присуджує позивачу з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved