Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Основний зміст позову. 30.10.2025 ТОВ «ФК Єврокредит» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 28.05.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір № TDB.2021.0018.15061 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, на підставо чого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок зі сплатою відсотків за використання кредитних коштів на умовах визначених договором. Згідно з укладеним 03.09.2024 з АТ «Мегабанк» договором відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників АТ «Мегабанк», у тому числі й до [PERSON] 27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» і ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 03.09.2024 утворилася заборгованість у розмірі 63164 грн 42 коп., з яких: 21999 грн 26 коп. заборгованість за кредитом, 41165 грн 16 коп. заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 04.11.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Основний зміст відзиву на позовну заяву. 19.01.2026 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Грищука Д.В. на позовну заяву, в якому він вказує, що Правління Національного банку України своїм рішенням від 03.02.2022 віднесло АТ «Мегабанк» до категорії проблемних, а рішенням від 21.07.2022 №362-рш відкликало банківську ліцензію та ліквідувало АТ «МЕГАБАНК». Проте відсотки за кредитним договором №TDB.2021.04.02.33758 продовжували нараховуватися [PERSON] і після 21.07.2022 аж до 03.09.2024. Нарахування відсотків за вказаний період часу є безпідставним оскільки після припинення банківської діяльності та запровадження ліквідації банк втрачає право здійснювати операції з кредитування, змінювати умови договорів та нараховувати проценти, а тому такі нарахування не можуть вважатися законними та підлягають виключенню із розрахунку заборгованості. Позивачем, всупереч принципам змагальності сторін, диспозитивності цивільного процесу, не надано детального розрахунку суми заборгованості за відсотками, саме в такому розмірі як заявлено позивачем, у зв`язку з чим не можливо встановити період їх нарахування, застосовану проценту ставку, спосіб розрахунку та відповідність заявленої суми умовам кредитного договору й вимогам законодавства. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача вказує на те, що вимоги позивача про стягнення відсотків не можуть бути задоволені. Основний зміст відповіді на відзив. 19.01.2026 до суду надійшла відповідь представника позивача ТОВ «ФК Єврокредит» - адвоката Журавльова С.Г. на відзив, у якій він зазначає, що розмір заборгованості та відсотків за кредитним договором був розрахований у відповідності до умов договору та згідно з нормами чинного законодавства. У матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Виписка по особовому рахунку є первинним документом та підтверджує наявність заборгованості, у тому числі, за відсотками, відображає інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, або власного розрахунку, відповідачем не надано. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Нарахування відсотків після початку процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку є правомірним, що підтверджується судовою практикою Верховного Суду, викладеною у його постановах. Заяви, клопотання. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК Єврокредит» - адвокат Журавльов С.Г. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 45). Останній подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, (а. с. 45). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Грищук Д.В. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а. с. 44). Останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, відзив на позовну заяву підтримує (а. с. 46). Також 06.02.2026 до суду надійшла заява адвоката Грищука Д.В. про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку з його необґрунтованістю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Встановлені судом обставини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.05.2021 [PERSON] підписав заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0018.15061, у якій підтвердив прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (копія заяви зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Відповідно до п. 1, п.п. 1, 3 п. 7, п.п. 1, 3 п. 11 заяви-договору його підписанням клієнт беззастережно підтверджує: - прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank ( надалі - Договір), що розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com; - згоду з умовами договору, а також положення усіх додатків до нього; - укладання з банком шляхом приєднання до договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» - www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї заяви договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому; - укладання з банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) АТ «Мегабанк» про умови надання послуги «2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на сайті банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у місці інформування клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини Договору. Підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує та запевняє, що ця заява-договір, договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками (в тому числі Тарифи тощо) у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так і в інших частинах договору. З усіма умовами договору (з урахуванням Публічної частини договору, яка розміщена на офіційному сайті банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com та/або відділеннях банку, Тарифів тощо) він ознайомлений і згодний. Пунктом 2 заяви-договору передбачено, що банк відкриває клієнту: поточний рахунок № [NUMBER] (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № [NUMBER] (у доларах США), № [NUMBER] (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Пунктом 4 заяви-договору закріплено, що банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200000 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56% річних, у пільговий період 0,0001% річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту, становить 5,0%; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період. Відповідно до пункту 5 заяви-договору такі умови, як: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати процентів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т. ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії договору, погоджено в Публічній частині договору. За умовами п. 8 заяви-договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій не є обмеженою. Також [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, що є додатком до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, у пункті 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» зазначено тип кредиту відновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом для використання, у примітці до даного пункту зазначено, що сума кредитного ліміту може становити від 0 до 200000 грн (в залежності від суми, яка визначена та встановлена на підставі чинних у банку внутрішніх процедур та методик (критеріїв). Розмір ліміту зазначається у мобільному додатку або повідомляється клієнту у порядку передбаченому договором). (паспорт споживчого кредиту зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі) На поточний рахунок у гривні, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку клієнта банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії. Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунку клієнта, сформованими у програмному комплексі АТ «Мегабанк» за період з 28.05.2021 по 02.12.2022 та у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно- облікова система НБУ) за період з 03.12.2022 03.09.2024 (виписки зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Згідно з розрахунком, довідкою-розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №№ TDB.2021.0018.15061 від 28.05.2021 станом на 03.09.2024 становила 63164 грн 42 коп., з яких: 21999 грн 26 коп. - заборгованість за основним боргом, 41165 грн 16 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками (розрахунок, довідка-розрахунок зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). 09.07.2024 відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитним договорами стало ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», та у подальшому між АТ «Мегабанк», який перебував у процесі ліквідації та від імені якого діяла особа уповноважена рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» 03.09.2024 було укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором № TDB.2021.0018.15061від 28.05.2021 (протокол електронного аукціону, договір відступлення прав вимоги, витяг з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). 27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ФК Єврокредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлене право вимоги за договором № TDB.2021.0018.15061від 28.05.2021, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги (договір відступлення прав вимоги та додаток №1 зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). З витягу з додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 вбачається, що до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0018.15061 на загальну суму заборгованості 63164 грн 42 коп. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Спеціальним законом, яким встановлено процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 2 цього Закону). Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 46 вказаного Закону з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансовий стан банку, боржників, які прострочили виконання зобов`язань (за основною сумою та процентами) перед таким банком, а також про вимоги банку до таких боржників перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) Фонд здійснює заходи із виконання плану врегулювання, що передбачає виведення банку з ринку у спосіб, передбачений пунктом 2 частини другої статті 39 цього Закону, та відчужує майно (активи) та зобов`язання відповідно до статті 40 цього Закону на користь приймаючого банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Вчинення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна (активів) банку чи передачею його майна третім особам (крім приймаючого банку), допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається; 8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується. Зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється під час задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора банку і в сумі, що не перевищує суму акцептованих вимог за заявою банку; 9) заміна кредитора у зобов`язанні банку не змінює черговості задоволення акцептованих вимог кредиторів, визначених статтею 52 цього Закону. Висновки суду. Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між первісним кредитором та відповідачем у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, по теперішній час не повернув заборгованість за кредитом. Позивач правомірно набув право вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Мегабанк» та відповідачем. Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що проценти за використання кредитних коштів не могли нараховуватися після початку процедури ліквідації та відкликання ліцензії АТ «Мегабанк», а також про те, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості за відсотками саме в такому розмірі, як заявлено в позові. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить заборони щодо нарахування процентів після відкликання ліцензії. Нормами вказаного Закону не передбачено законних підстав для припинення нарахування процентів за кредитним договором у зв`язку з початком процедури ліквідації банку Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18). Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі. Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18). Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.07.2021 у справі № 757/7994/17-ц. Кредитний договір між сторонами було укладено на 3 роки з можливістю продовження строку його дії, якщо жодна із сторін не заявляє про його розірвання. На підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором позивачем було надано виписки по рахунку [PERSON] , які відображають рух коштів по рахунку, нарахування відсотків за використання кредитних коштів, погашення кредиту, загальну суму виданого кредиту. Також відповідачем було надано розрахунок заборгованості, в якому відображені періоди нарахування та відповідні суми тіла кредиту та процентів. Будь-яких доказів на спростування розрахунків заборгованості сторона відповідача не надала. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц зазначила, що принцип змагальності сторін забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №591/3068/18, від 29.06.2023 у справі №362/4345/21). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 63164 грн 42 коп. заборгованості за кредитним договором. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. 01.07.2025 між позивачем ТОВ «ФК Єврокредит» і адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» було укладено договір про надання правничої допомоги №1/07, а 09.06.2025 додаткову угоду №1 до вказаного договору (копія договору зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12137417 від 14.08.2025 позивачу згідно з договором №1/07 від 01.07.2025 адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» були надані правничі послуги щодо стягнення заборгованості з відповідача на загальну суму 11200 грн, та які включають: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1200 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості 10000 грн (копія акту приймання-передачі зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). Таким чином, витрати ТОВ «ФК Єврокредит» на правничу допомогу становлять 11200 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. До суду надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Грищука Д.В. про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу у зв`язку з їх завищеним розміром та необґрунтованістю (а. с. 47 - 48). З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 11200 грн є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатами обсягом послуг, як це було передбачено договором, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з [PERSON] становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 3000 грн. Позовні вимоги були задоволені повністю. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5422 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат на правничу допомогу (3000 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved