Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із вказаними вище позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 27.11.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) №27.11.2024 р. - 100000443. [PERSON] 27.11.2024 р. електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту чим підтверджено укладення кредитного договору, а отже акцептовано умови Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.11.2024 р., строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 15.04.2025 р. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, а тому утворилась заборгованість у розмірі 23 120,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищезазначене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №27.11.2024 р. 100000443 у розмірі 23 120,00 грн., яка складається: 8 000 грн. основний борг; 9 520 грн. проценти; 400 грн. комісія; 1 200 грн. додаткова комісія, 4 000 - неустойка. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом та матеріалами справи встановлено, що 27.11.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №27.11.2024 р. 100000443 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до заявки від 27.11.2024 р., яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, сума кредиту, яка надається [PERSON] становить 8 000 грн., строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 15.04.2025 р. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі «чергові періоди». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступним за черговими періодам, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.99% = (11120 / 8000)/140 х 100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (економічна сутність плата за надання Кредиту) 5% від суми Кредиту та дорівнює 400 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 400 грн. у кожному з 3 чергових періодів наступним за першим черговим періодом, яка нараховується кредитором та обліковується у перший день кожного з 3 чергових періодів наступним за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Неустойка: 120 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.17 Заявки кредитного договору №27.11.2024р. - 100000443). Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 547,5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом (п.16 Заявки кредитного договору №27.11.2024р. 100000443). [PERSON] 27.11.2024 р. електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заяву на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8 000 грн., а отже акцентовано умови Договору. Таким чином договір про надання кредиту було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту №27.11.2024р. 100000443 від 27.11.2024 р., що акцептована відповідачем 27.11.2024 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача. Отже укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №27.11.2024р. 100000443 від 27.11.2024 р. ТОВ «Споживчий центр» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором кредиту №27.11.2024р. 100000443 від 27.11.2024 р., перерахувавши 27.11.2024 р. 8 000 грн. відповідачці на її картковий рахунок, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №108-3107 від 31.07.2025 р. [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів, внаслідок чого за наданим позивачем розрахунком станом на 15.04.2025 р. утворилась заборгованість перед позивачкою в розмірі у розмірі 23 120 грн., яка складається: 8 000 грн. основний борг; 9 520 грн. проценти; 400 грн. комісія; 1 200 грн. додаткова комісія, 4 000 - неустойка. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником [PERSON] грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів. Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачкою договору, беручи до уваги факт невиконання останньою обов`язків щодо повернення кредиту, а також ненадання відповідачкою будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором, суд доходить висновку про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №27.11.2024р. 100000443 від 27.11.2024 р. у розмірі 17 520,00 грн., яка складається: 8 000 грн. основного боргу та 9 520 грн. процентів. Натомість вимоги позивача про стягнення з відповідачки комісії в розмірі 400 грн., додаткової комісії в розмірі 1 200 грн. та неустойки в розмірі 4 000 грн. задоволеними бути не можуть з таких мотивів. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавецьна вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту та додаткової комісії є неправомірним та не підлягає задоволенню, оскільки таке не відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» та сталій практиці Верховного Суду. З приводу стягнення неустойки в розмірі 4 000 грн., то така вимога також не підлягає задоволенню враховуючи положення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 р. у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.01.2024 р. у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 р. на території України з 24 лютого 2022 р. строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином, вимога про стягнення неустойки за невиконання/неналежне виконання зобов`язань за договором №27.11.2024р. 100000443 від 27.11.2024 р. в розмірі 4 000 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволенню частково на 75,77%, судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1 835,65 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного,

Outcome: partial