Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

29 грудня 2025 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та просить суд розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 17.11.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4247. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі в подружжя народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, сім`ю не склалося. Сторони намагалися змінити ставлення один до одного, проте це не дало позитивного результату, взаєморозуміння та повага відсутні. На даний час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 22.01.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.02.2026 року від позивача [PERSON] надійшла заява про здійснення розгляду справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задоволити. У судовому засіданні 11.02.2026 року відповідач [PERSON] надав суду пояснення та не заперечив щодо задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17.11.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4247 /арк. спр. 4/. Після укладення шлюбу позивач отримала прізвище « [PERSON] ». У шлюбі в подружжя народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв, які містяться у матеріалах справи /арк.спр.9-11/. Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання діти проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] /арк. спр. 12/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені в ст.24 СК України у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у подружжя з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, сім`ю не склалося. Сторони намагалися змінити ставлення один до одного, проте це не дало позитивного результату, взаєморозуміння та повага відсутні. На даний час шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved