Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача Морозова О.В. звернулася до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12.10.2023 року між ПРАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №218118343, строк дії якого з 13.10.2023 року до 12.10.2024 року. Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ д/н [NUMBER] . 02.03.2024 року о 17-20 год. в м. Тернівка по бульв. Героїв Космосу відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ ВАЗ д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідач, своїми діями, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Ford д/н [NUMBER] , власник якого звернувся до ПРАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 14.03.2024 року ПРАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування та 24.04.2024 року страховий акт по справі № 170980/1/2024 на суму 7401,26 грн. (розмір матеріального збитку 10601,26 грн. франшиза 3 200,00 грн.). 24.04.2024 року ПРАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 7401,26 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 8497 від 24.04.2024 року. Згідно з абзацом «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди…». Факт самовільного залишення місця ДТП [PERSON] , підтверджується постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 року по справі №194/413/24 за якою його визнано винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень за ст. 122-4 КУпАП. Просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування у розмірі 7401,26 грн. та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. В зазначеній постанові встановлено, що [PERSON] , 02.03.2024 року 17-20 год. в м. Тернівка бульв. Г.Космосу керуючи ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Ford Focus д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також, постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 грн. В зазначеній постанові встановлено, що [PERSON] , 02.03.2024 року 17-20 год. в м. Тернівка бульв. Г.Космосу, кернуючи автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Ford Focus д.н.з. [NUMBER] та залишив в порушення встановлених правил місце ДТП, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. 12.10.2023 року між ПРАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №218118343, строк дії якого з 13.10.2023 року до 12.10.2024 року. Згідно умов полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ д/н [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу Ford Focus д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . 12.03.2024 року [PERSON] власник пошкодженого транспортного засобу звернулась до ПРАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. 13.03.2024 року ПРАТ «СК «Євроінс Україна» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Ford Focus д.н.з. [NUMBER] , про що складено протокол №170838, в якому зазначено назви деталей та опис пошкоджень. 14.03.2024 року ПРАТ «СК «Євроінс Україна» складено калькуляцію № 170980, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу Ford Focus д.н.з. [NUMBER] складає 10 601,26 грн. ПРАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування від 14.03.2024 року та Страховий акт від 24.04.2024 року по справі № 170980/1/2024 на суму 7 401,26 грн. (розмір матеріального збитку 10 601,26 грн. франшиза 3 200,00 грн.) ПРАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого Ford Focus д.н.з. [NUMBER] [PERSON] у розмірі 7401,26 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 8497 від 24.04.2024 року. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з абзацом «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. В постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зазначено, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПРАТ «СК «Євроінс Україна» підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування у розмірі 7401,26 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved