Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/7024/23 від 25.09.2013 та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3196 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для житини відповідного віку, до досягнення повноліття старшою дитиною (а.с.2-7). Позовну заяву мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з чим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2021 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу. Однак відповідач ухиляється від виконання зазначеного судового рішення, у зв`язку з чим, згідно з довідкою, станом на 31 серпня 2024 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 82722 грн 51 коп. Позивач зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом їх здоров`я, навчанням та підготовкою до самостійного життя. Відповідач не підтримує з дітьми жодного контакту, не вітає їх із днем народження, не надає подарунків, не відвідує навчальні заклади, які вони відвідують. Таким чином, на думку позивача, відповідач не виконує покладених на нього законом обов`язків батька, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Крім того, позивач зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід, іншим особам аліменти не сплачує, що ускладнює належне виконання рішення суду про стягнення аліментів у частці від доходу. У зв`язку з цим позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати їх у твердій грошовій сумі, що забезпечить стабільне та належне утримання дітей і відповідатиме їхнім найкращим інтересам. Ухвалою від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.42-43) Ухвалою від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 56). Ухвалою суду від 30.10.2025 було витребувано докази з [INFO] та у Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільського міської ради (а.с.129-130). 26.01.2026 до Бориспільського міськрайонного суду засобами поштового зв`язку надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він повідомляє, що не погоджується з позовними вимогами в частині позбавлення його батьківських прав, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають найкращим інтересам дітей. Відповідач зазначає, що є біологічним батьком дітей, не відмовляється від виконання батьківських обов`язків, усвідомлює свою відповідальність за їх виховання та розвиток і має намір зберігати правовий зв`язок із дітьми. Наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який, на його переконання, у даному випадку є передчасним та необґрунтованим. Водночас відповідач не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей та підтверджує готовність виконувати аліментні зобов`язання відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначає, що не ухиляється від сплати аліментів і визнає необхідність належного матеріального забезпечення дітей. Просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с.150-151). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивач додатково пояснила, що з моменту звернення з позовом до суду, у поведінці відповідача нічого не змінилося. Він інколи телефонував дітям, обіцяв приїхати, але ніколи не виконував. Лише його сестра, яка раз на різ приїздить в Україну, забирає дітей побачитися з бабусею. Утримувати та виховувати дітей їй допомагає її чоловік. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за останнім відомим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайти судової влади України. За змістом направленої до суду заяви обізнаний щодо суті позову, просив розгляд справи здійснювати без його участі. Представник органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Осецька Н.О., за участі якої було заслухано пояснення дітей, допитані свідки, у подальшому подала заяву від 29.10.2025 з проханням слухати справу у відсутності представника органу опіки та піклування та при винесенні рішення врахувати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 20.10.2025 №879 «Про надання висновку до суду про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] » (а.с.92). Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] свідка [PERSON] , заслухавши пояснення неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, у частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] з 07 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року (справа №359/6671/21 (а.с.11). Від шлюбу у них народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей Серія [NUMBER] від 08 липня 2011 року та Серія [NUMBER] від 10 червня 2016 року (а.с.12,13). Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року у цивільній справі №359/7024/23, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 18 липня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15). Крім того, за змістом вказаного рішення суду встановлено, що 2 лютого 2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище - [PERSON] . З наданих характеристик на учнів ліцею «Лідер» на [PERSON] та [PERSON] встановлено, що батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню сина, мама [PERSON] та вітчим [PERSON] приділяють значну увагу навчанню та вихованню доньки (а.с.19,20) Згідно із довідкою-розрахунком від 16.07.2025 №109330, складеною старшим державним виконавцем Кириченко К.О. заборгованість боржника [PERSON] з аліментів за період з 1 вересня 24 року по 30 червня 2025 року становить 144302 грн. 51 коп. (а.с.65-66). За змістом вказаної довідки встановлено, що аліменти нараховані у порядку, визначеному ч.3 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості (18474 грн.), а саме у розмірі 1/3 частки заробітку, що становило 6158,00грн., а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3196 грн.). Згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідача за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2026 року , встановлено, що у період, з 01.01.2025 інформація щодо сум нарахованого доходу у відповідача [PERSON] відсутня (а.с.156). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач тривалий час не спілкується із дітьми, не бере участь у їх утриманні та вихованні, ці обов`язки виконує чоловік позивачки [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] , погодженого рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 20.10.2025 року №879 (а.с.93,94-95) зазначено, що відповідно до наявних у справі документів, встановити причини невиконання громадянином [PERSON] батьківських обов`язків, які вказували б на свідоме нехтування батьком його батьківських обов`язків за відношенням до неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] не вдалося. За адресою яка вказана позивачем відповідач не проживає, відомості щодо залучення чи не залучення його до лав ЗСУ відсутні. Орган опіки та піклування вважає що позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є недоцільним та передчасним, а доказова база є недостатньою. Додатково листом від 20.01.2026 № 01-19-78 Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради повідомила, що обстеження умов проживання відповідача провести не було можливо у зв`язку з тим, що за адресами, що вказані в позовній заяві: [ADDRESS] , - власником є мати відповідача громадянка [PERSON] , яка не забезпечила умов для проведення обстеження її житла та в телефонному режимі повідомила що її син [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Також працівниками служби було неодноразово здійснено візити за адресою: [ADDRESS] , - але двері ніхто не відчиняв, а залишені письмові повідомлення були проігноровані відповідачем (а.с.149). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також суд враховує, що згідно із вимогами ч.ч. 1, 4, 5, 6 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у справах щодо захисту прав дитини є обов`язковою, а його висновок підлягає врахуванню судом. Водночас такий висновок не є обов`язковим для суду та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі. З огляду на викладене, суд не пов`язаний висновком органу опіки та піклування і має право не погодитися з ним, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що органом опіки та піклування фактично не було здійснено належного опитування відповідача та не отримано від нього жодних доказів, які б спростовували доводи позивача. Натомість на підтвердження позиції позивача суду надано достатню кількість належних і допустимих доказів, зокрема: інформацію з освітнього закладу, а також показання свідків, які близько знайомі з родиною позивача та підтвердили, що відповідач упродовж тривалого часу, після розірвання шлюбу між сторонами, фактично відсутній у житті дітей та не бере участі в їх утриманні й вихованні. Крім того, органом опіки та піклування не були належним чином враховані пояснення та ставлення дітей неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] , які підтвердили у судовому засіданні, що не бачаться з батьком, який їх не відвідує, рідко телефонує, не вітає з днем народження, їх утриманням та вихованням займаються мати і вітчим. За таких обставин висновок органу опіки та піклування про відсутність достатньої доказової бази щодо причин та свідомого ухилення батька від виконання батьківських обов`язків суперечить встановленим фактичним обставинам справи та не відповідає інтересам дітей, які мають право на виховання у повноцінній родині. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та оцінки наданих доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина та малолітньої доньки, не бере участі у їх вихованні, утриманні та належному догляді, не виявляє батьківського піклування й інтересу до їх життя та розвитку. Доводи відповідача про усвідомлення ним батьківських обов`язків та намір їх виконувати, викладені у поданій заяві, суд оцінює критично, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин тривалого невиконання ним обов`язків щодо дітей. За таких обставин, з огляду на необхідність забезпечення належного захисту прав та інтересів дітей, суд вважає доведеними передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів суд зазначає таке. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення їхнього здоров`я, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу матері або батька чи у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Водночас спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням, може бути змінений лише за наявності відповідних правових підстав. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року, до досягнення дітьми повноліття. Як убачається з довідки-розрахунку, станом на червень 2025 року фактичний розмір аліментів, обчислений виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості, становить 6158 грн. на місяць. При цьому суд враховує, що у випадку відсутності офіційного працевлаштування відповідача розрахунок аліментів здійснюється відповідно до вимог ч. 3 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. За таких обставин зміна способу стягнення аліментів на тверду грошову суму у запропонованому позивачем розмірі - 3196 грн. на кожну дитину - може призвести до зменшення фактичного розміру утримання дітей порівняно з тим, який підлягає стягненню відповідно до чинного рішення суду та вимог закону, що не відповідає їхнім найкращим інтересам. Крім того, позивачем не наведено та судом не встановлено обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б свідчили про необхідність зміни способу або розміру стягнення аліментів. Суд також враховує, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов, однак суд приймає таке визнання лише за наявності законних підстав. У разі якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у його прийнятті та продовжує розгляд справи. З огляду на те, що визнання відповідачем позовних вимог у цій частині фактично призводить до зменшення обсягу належного дітям утримання та не відповідає їхнім інтересам, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті такого визнання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів, у зв`язку з чим у цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору за вимогою немайнового характеру, у сумі 1211,20 грн. (а.с. 1), слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial