Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] 15.10.2025 звернулась до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що [PERSON] , перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.10.2010. Від шлюбу [INFO] на території Королівства Швеції у подружжя народилась донька [PERSON] . Дитину зареєстровано за законодавством Королівства Швеції. Факт реєстрації народження дитини посвідчується витягом з реєстру населення. Таким чином, за законодавством Швеції дитина зареєстрована під власним ім`ям, яке їй надали батьки та прізвищем батьків. До імені дитини не входить «по батькові» дитини за законодавством Швеції. Заявник зазначає, що народжена за кордоном дитина, у якої батьки є громадянами України, є громадянином України з моменту народження. В Посольстві України в Королівстві Швеції видано довідку № 61217/536-93 про реєстрацію особи громадянином України, що додається. Вказана довідка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України. Зробити самостійне визначення «по батькові» дитині задля проведення державної реєстрації імені, заявник та її чоловік, як батьки дитини, не можуть. Відтак, просить встановити факт по батькові « [PERSON] » для її малолітньої дитини [PERSON] та визначити по батькові доньки для подання документів для внесення в Державний реєстр актів цивільного стану громадян повного імені дитини як [PERSON] . Представник заявника надала заяву в якій вимоги заяви підтримав в повному обсязі просила заяву задовольнити, розглядати справу без її участі. Заінтересовані особи також надали заяви про можливість розгляду справи без їх участі. Від представника Соборного відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли пояснення в яких представник заперечує можливість повторної реєстрації народження дитини у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні заяви Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.10.2010, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 20 січня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від шлюбу [INFO] на території Королівства Швеції у них народилась донька [PERSON] . Дитину зареєстровано за законодавством Королівства Швеції. Факт реєстрації народження дитини посвідчується витягом з реєстру населення, виданим 07.07.2025 Податковою службою Швеції, з апостилем від 11.07.20205 № 257164, проставленим [PERSON] , нотаріусом в м. Мальме За законодавством Швеції дитина зареєстрована під власним ім`ям, яке їй надали батьки та прізвищем батьків. До імені дитини не входить «по батькові» дитини за законодавством Швеції. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Підводячи підсумок викладеному вище, суд вважає, що слід встановити факт визначення по батькові [PERSON] , [INFO] , як Олексіївна та встановити повне ім`я дитини [PERSON] . Задовольняючи заяву частково суд виходив з того, що законодавством України не передбачено проведення відділами державної реєстрації актів цивільного стану України повторної реєстрації народження, яке вже зареєстроване компетентним органом іноземної державами, включаючи компетентні органи Королівства Швеція. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. ТНЕ UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, рішення ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року). Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2013 року). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998) при постановлені рішення у справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: partial