Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» через свого представника Кеню Дениса Васильовича звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, інфляційні втрати та три відсотки річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.11.2018 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем був укладений кредитний договір №22038000094513, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування строком на 60 місяців. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22038000094513 від 09.11.2018. Унаслідок неналежного виконання умов договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 22038000094513 від 09.11.2018 в сумі 50 868,29 грн, з яких: 43 821,42 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3 358,51 грн - заборгованість за відсоткам та 3 688,36 грн заборгованість по комісії. Заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 50 868,29 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 550,53 грн та 3% річних у розмірі 255,73 грн, 2 422,40 грн судового збору та 3 000 грн витрат на правову допомогу, позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] . Постановленою 27.08.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» у судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Оскільки справа розглянута без участі сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. 29.01.2026 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення у справі відкладено до 14 год 30 хв 06.02.2026. Дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов таких висновків і такого рішення. Судом встановлено, що 09.11.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі у тексті також первісний кредитор) та [PERSON] (далі у тексті також відповідач, позичальник) укладений Кредитний договір № 22038000094513 (далі у тексті також Договір, Кредитний договір, Договір №22038000094513), за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Грошові кошти надавались у тимчасове платне користування за таких умов: сума кредиту 49 600 грн; строк кредитування 60 місяців; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Пунктом 1.3 Кредитного договору сторони обумовили, що банк формує графік платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок упродовж 7 операційних днів з дати укладання Договору, цей Договір вважається не укладеним (п.1.4). Умовами пунктів 2.1, 2.2 Договору сторони визначили, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Дата погашення та розмір цих обов`язкових платежів визначені у графіку платежів. Відповідно до розділу 3 Кредитного договору № 22038000094513 від 09.11.2018, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Зміни та доповнення до Договору вносяться сторонами у письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів. Згідно з пунктами 3.5-3.6.2. Договору, правочин укладений в 2 (двох) примірниках, що мають однакову юридичну силу, один для клієнта, інший для банку. Підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; надав для ознайомлення в письмовій формі паспорт продукту. У розділі 4 Договору сторони погодили графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної процентної ставки за Договором, і, відповідно до його змісту, кредит виданий на 60 місяців, датою платежу є 09 число кожного місяця, сума платежу за розрахунковий період складає 1 813,73 грн. На оплату розрахунково - касового обслуговування відповідач, за умовами графіку, із кожного платежу мав сплачувати 987,04 грн. 09.11.2018 між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» укладено договір страхування, страховим агентом та вигодонабувачем за яким є АТ «Банк Кредит Дніпро». Страховим ризиком визначено смерть застрахованої особи, у тому числі від нещасного випадку. Розмір страхового платежу складає 9 600 грн. Досліджена судом виписка по особовому рахунку за період з 09.11.2018 по 14.12.2021 підтверджує, що [PERSON] 09.11.2018 зараховано кредитні кошти в розмірі 49600 грн на виконання умов Договору, з яких 9 600 грн перераховані ПрАТ «СК «УНІКА Життя» як страховий платіж, 40 000 грн видані відповідачу. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс», як фактор, передає грошові кошти в розпорядження АТ «Банк Кредит Дніпро», як клієнта, за плату, а АТ «Банк Кредит Дніпро» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (пункт 1.2 Договору факторингу №15/12/21). Платіжна інструкція №3251 від 15.12.2021 підтверджує, що ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало АТ «Банк Кредит Дніпро» 9500001 грн за права грошової вимоги згідно Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021. Відповідно до акта приймання-передачі прав вимоги, акта приймання передачі реєстру боржників, до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшли права грошових вимог до божників за кредитними договорами в гривні на суму 206650394,24 грн, в євро 2,60 євро та 19696,90, а разом - 207182206,39 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 22038000094513 від 09.11.2018 у розмірі 56 063,29 грн. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладений висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у справі №761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справі №639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справі №554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021. Доказів визнання Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Оскільки позивач ТОВ «Цикл Фінанс» за умовами укладеного з первісним кредитором Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 набув право вимоги за Кредитним договором № 22038000094513, тому у нього, як нового кредитора, виникло право вимагати повернення кредиту та інших, передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань. Тобто між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі і надало відповідачу в користування грошові кошти в розмірі 49 600 грн, шляхом перерахування їх 09.11.2018 на його рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і отримані в користування кошти не повернув. Судом встановив, що 09.11.2018 [PERSON] наданий кредит на споживчі потреби. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що місячна комісія за обслуговування кредиту складає 1,99 % від суми кредиту. У розділі 4 до Договору «Графік платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором» встановлено платіж в розмірі 59 222,40 грн за розрахунково - касове обслуговування кредитної заборгованості (або 987,04 грн в місяць). Переліку послуг банку, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, Кредитний договір не містить. Ураховуючи, що первісний кредитор не зазначив, а позивач не надав переліку послуг з розрахунково - касового обслуговування, їх тарифи і погодження зі споживачем при укладенні Кредитного договору № 22038000094513, то суд приходить до висновку, що положення пункту 1.2 та розділу 4 Договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг за тілом кредиту в розмірі 43821,42 грн та 3358,51 грн заборгованості за відсотками. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 3 688,36 грн комісії слід відмовити з мотивів нікчемності умов Договору про обов`язок відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Враховуючи, що умови Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 не містять обмеження (застереження) щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат на суму основного боргу за період після передачі права вимоги, що узгоджується з приписами статті 514 ЦК України, тому суд виснує про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України і стягнення на користь позивача визначених цією нормою законодавства сум, як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 рокуна території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до даного часу. Отже, стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є додатковою вимогою від укладеного між сторонами основного зобов`язання, тому суд погоджується із розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, які розраховувались за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 із суми боргу в загальному розмірі 43 821,42 грн. Оскільки [PERSON] не виконав умови Кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає, що позов про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за Кредитним договором підлягає задоволенню частково і з відповідача має бути стягнений залишок простроченого кредиту - заборгованість за Договором на загальну суму 48 986,19 грн, у тому числі 43 821,42 грн основного боргу за кредитом, 3 358,51 грн - відсотків за користування кредитними коштами, 1 550,53 гривень - інфляційних витрат та 255,73 - три відсотки річних, що становить 92,99 % ціни позову. Як зазначено в ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. З матеріалів справи з`ясовано, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивача про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, додаткову угоду №2203000094513 від 15.08.2025 до Договору № 43453613 про надання правничої допомоги від 02.01.2025. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем наданий розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд виснує про доведеність факту понесення ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу, а тому відповідач має обов`язок відшкодувати ці витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 3000х92,99%= 2789,70 грн. Також суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 252,58 грн (2422,40х92,99 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial