Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 45 844,00 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2024 року відповідач уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредитний договір № 73466276. 27 березня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №27/03/25. Відповідно до Реєстру боржників №4 від 23.04.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 45 644,00 гривень, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 187,50 гривень, суми заборгованості за відсотками у розмірі 13 668,75 гривень, суми заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою у розмірі 12 237,75 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 3750,00 гривень. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договорам у загальному розмірі 45 644,00 грн та судові витрати по справі (а.с. 1-5). На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року дану цивільну справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 50-51). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 55-56). Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Учасники справи у судове засідання, призначене на 02 лютого 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 06 лютого 2026 року прийнята відповідна ухвала (а.с. 69). Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 жовтня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Позикодавцем, та [PERSON] , Позичальником, укладено договір позики № 73466276, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень, який зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Строк позики 30 днів. Процентна ставка за 1 день становить 0,250%. Комісія за надання позики від суми наданої позики 15%, що у грошовому виразі складає 3750,00 гривень (а.с. 6-10, 16-17). 03 листопада 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Позикодавцем, та [PERSON] , Позичальником, укладена додаткова угода № 13441178 до договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування на 30 днів та викласти підпункт 2.2.2. пункту 2.2. договору в новій редакції: «Строк кредитування/Строк договору 60 днів»; в період продовження строку користування Кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,0 % (а.с. 11-12). 03 грудня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Позикодавцем, та [PERSON] , Позичальником, укладено додаткову угоду № 13668188 до договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування на 30 днів та викласти підпункт 2.2.2. пункту 2.2. договору в новій редакції: «Строк кредитування/Строк договору 90 днів»; в період продовження строку користування Кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,0 % (а.с. 13-15). 27 березня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Клієнтом, та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», Фактором, укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого право грошової вимоги (а.с.18-19). 23 квітня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладена додаткова угода № 2 до договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року (а.с.20). 23 квітня 2025 року складений Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 4 від 23 квітня 2025 року за договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року (а.с.21). Згідно платіжної інструкції №6 від 29 квітня 2025 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» здійснена оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року (а.с.22). Відповідно до реєстру боржників № 4 до договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 45 644,00 гривень, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 187,50 гривень, суми заборгованості за відсотками у розмірі 13 668,75 гривень, суми заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою у розмірі 12 237,75 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 3750,00 гривень (а.с. 23). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 73466276 від 03 жовтня 2024 року станом на 23 квітня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить 45 644,00 гривень, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 187,50 гривень, суми заборгованості за відсотками у розмірі 13 668,75 гривень, суми заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою у розмірі 12 237,75 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 3750,00 гривень (а.с.24-27). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» має свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.36). Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України, надала ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.37). Розпорядженням № 691 від 23 березня 2017 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, видало ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с.38). Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України, видала ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.39). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зареєстровано як юридична особа (а.с.40). Статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» затверджений загальними зборами учасників 28 лютого 2019 року, протокол №28/023 (а.с.42-43). Статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» затверджено загальними зборами ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», рішення учасника від 18 жовтня 2023 року (а.с.44-46). Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно статті 1087 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З матеріалів справи вбачається, що умови договору факторингу передбачають можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договору факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсним не визнавався, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірним. Договір факторингу, на підставі яких позивач набув право вимоги до відповідача, укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови. Доказів визнання вказаного договору недійсним, неукладеним чи його розірвання до матеріалів справи не надано. Судом встановлено, що право вимоги за договором, укладеним з відповідачем, є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частинами першою-другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 530 Цивільного кодексу України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина перша статті 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач не оспорювала договір №73466276 від 03 жовтня 2024 року у судовому порядку. Укладений кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір №73466276 від 03 жовтня 2024 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Судом встановлено факт надання коштів за укладеним договором відповідачу та факт невиконання відповідачем належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів. У зв`язку порушеннями зобов`язань за укладеним договорам відповідач має заборгованість. Враховуючи те, що відповідачем на надано жодних доказів про сплату отриманої суми кредиту, тому суд приходить до переконання про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16187,50 гривень. Щодо стягнення заборгованості за відсотками та по процентам за укладеним договором, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України). Частиною четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами укладеного договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року строк позики 30 днів, процентна ставка за 1 день становить 0,250 %. Таким чином, у період з 03.10.2024 по 03.11.2024 проценти нараховуються за такою формулою: 25000,00 гривень (тіло кредиту) *0,250% = 62,50 гривень нарахований відсоток за день, 62,50*30 = 1875,00 гривень - нараховані відсотки. Згідно додаткової угоди № 13441178 від 03 листопада 2024 року до договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року, строк кредитування/строк договору 60 днів, в період продовження строку користування кредитом нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,0 %. Отже, у період з 03.11.2024 по 03.12.2024 проценти нараховуються за такою формулою: 25000,00 гривень (тіло кредиту) *1,00% = 250 гривень нарахований відсоток за день, 250*30 = 7500,00 гривень - нараховані відсотки. Відповідно до додаткової угоди № 13668188 від 03 грудня 2024 року до договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року, сторони домовилися продовжити строк кредитування на 30 днів, в період продовження строку користування кредитом (пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,0 %. У період з 03.11.2024 по 03.12.2024 проценти нараховуються за такою формулою: 25000,00 гривень (тіло кредиту) *1,00% = 250 гривень нарахований відсоток за день, 250*30 = 7500,00 гривень - нараховані відсотки. Загальна сума заборгованості за відсотками складає 16875,00 гривень. Жодних доказів про продовження строку дії кредитного договору позивачем не надано. Таким чином, суд приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 16875,00 гривень. У задоволенні решти вимог про стягнення відсотків слід відмовити. Крім того, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії за надання позики у розмірі 3750,00 гривень, то суд зважає на таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За умовами укладеного договору позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року сторони погодили комісію за надання позики від суми наданої позики 15%, що у грошовому виразі складає 3750,00 гривень. Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Вказана сума комісії у розмірі 3750,00 гривень за надання послуги, а саме: пов`язана з наданням кредиту, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Докази, які б спростовували доводи позивача про факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики № 73466276 від 03 жовтня 2024 року, в матеріалах справи відсутні. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Отже, враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання за укладеним договором, суд вважає доведеними наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №73466276 від 03 жовтня 2024 року у розмірі 36812,50 гривень, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 187,50 гривень, суми заборгованості за відсотками у розмірі 16875,00 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 3750,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 гривень (а.с. 1). Позовні вимоги задоволені частково на 80,30 %, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2431,48 гривень. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 511-512, 526, 610-612, 625, 1048, 1054, 1077-1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial