Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування,реабілітації та паліативної допомоги» звернувся із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача, в порядку регресу 1358 598,58 гривень відшкодованої моральної та матеріальної шкоди потерпілій [PERSON] . В обґрунтування позову покликається на те, що вироком Галицького районного суду м Львова від 23.02.2024 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, [PERSON] звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Цивільний позов задоволено. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] 533 427,18 грн. (п`ятсот тридцять три тисячі чотириста двадцять сім гривень 18 коп) відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 358 598,58 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот девяносто вісім гривень 58 коп.) відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27.11.2024 року, апеляційну скаргу представника цивільного відповідача КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» залишено без задоволення, а вирокГалицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року відносно [PERSON] - без зміни. Вирок Галицького районного суду м. Львова набрав законної сили 27.11.2024 року. На виконання вироку Галицького районного суду м Львова від 23.02.2024 року, в частині задоволення цивільного позову КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» здійснило відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілої [PERSON] , що підтверджується копією платіжної інструкції №4580 від 30.12.2024 року на суму 1 358 598,58 грн., з яких 1 000 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди та 358 598,58 грн. відшкодування матеріальної шкоди. За таких обставин, представник позивача вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню, в порядку регресу 1358 598,58 гривень відшкодованої моральної та матеріальної шкоди потерпілій [PERSON] . Просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 16.09.2025 року представник позивача КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» скерував на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить:стягнути з [PERSON] , в порядку регресу 3 892 025,76 гривень відшкодованої моральної та матеріальної шкоди потерпілій потерпілим [PERSON] та [PERSON] . Заява про збільшення позовних вимог вмотивована тим, що на виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 23.02.2024 року, в частині задоволення цивільного позову, КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» додатково здійснило відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілого [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №6815 від 30.05.2025 року на суму 1 533 427,18 грн., з яких 1000 000,00 гривень моральної шкоди та 533427, 18 грн. матеріальної шкоди, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілої [PERSON] , що підтверджується платіжною №8246 від 29.08.2025 року на суму 1000 000, 00 грн. Просить позов задовольнити. 30.09.2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Цвікілевич М.С. скеровано на адресу суду заперечення на заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування заперечень покликається на те, що обставини, якими обґрунтовується доводи заяви про збільшення позовних вимог є іншими, ніж позовні вимоги первинної редакції позовної заяви, оскільки стосуються інших осіб та виникли вже після подачі первинного позову, тобто на день звернення до суду із позовом вказані обставини не існували, а відтак такі не можуть бути предметом первинного позову. Зазначає, що заява про збільшення позовних вимог фактично є заявою про зміну одночасно предмету та і підстав позову, у зв`язку із чим просить у прийнятті заяви відмовити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 28.10.2025 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог від 16 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.12.2025 року підготовче провадження у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину закрити та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування,реабілітації та паліативної допомоги» Гречух В.М. у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримав повністю. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Цвікілевич М.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог. Додатково вказує, що на даний час договір про правову допомогу з адвокатом Цвікілевичем М.С. припинено. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Суд, заслухавши думку представника позивача, розглянувши цивільну справу, в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м Львова від 23.02.2024 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, [PERSON] звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Цивільний позов задоволено. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] 533 427,18 грн. (п`ятсот тридцять три тисячі чотириста двадцять сім гривень 18 коп) відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» на користь [PERSON] - 358 598,58 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот девяносто вісім гривень 58 коп.) відшкодування матеріальної шкоди. З вироку суду вбачається, що обвинувачена [PERSON] , будучи медичним працівником, перебуваючи на посаді завідувача відділення, лікаря-отоларинголога отоларингологічного відділення стаціонару Комунального підприємства Львівська 1-а міська клінічна лікарня ім. Князя Лева, володіючи вищою кваліфікаційною категорією за спеціальністю «Оториноларингологія», в період з 27 по 29.12.2017 перебуваючи у приміщенні вказаної лікарні за адресою: 79019, м. Львів, вул. Ужгородська, 1, несучи персональну відповідальність як лікуючий лікар за організацію надання медичної допомоги, забезпечення належної діагностики та лікування, при підготовці до планового оперативного втручання, забезпечення динамічного спостереження у післяопераційному періоді хворого [PERSON] , неналежно виконала свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки смерть хворого [PERSON] . Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27.11.2024 року, апеляційну скаргу представника цивільного відповідача КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» залишено без задоволення, а вирокГалицького районного суду м. Львова від 23 лютого 2024 року відносно [PERSON] - без зміни. Вирок Галицького районного суду м. Львова набрав законної сили 27.11.2024 року. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На виконання вироку Галицького районного суду м Львова від 23.02.2024 року, в частині задоволення цивільного позову КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» здійснило відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілої [PERSON] , що підтверджується копією платіжної інструкції №4580 від 30.12.2024 року на суму 1 358 598,58 грн., з яких 1 000 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди та 358 598,58 грн. відшкодування матеріальної шкоди. Крім того, на виконання вироку Галицького районного суду м. Львова від 23.02.2024 року, в частині задоволення цивільного позову, КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» додатково здійснило відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілого [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №6815 від 30.05.2025 року на суму 1 533 427,18 грн., з яких 1000 000,00 гривень моральної шкоди та 533427, 18 грн. матеріальної шкоди, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілої [PERSON] , що підтверджується платіжною №8246 від 29.08.2025 року на суму 1000 000, 00 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За правилами, встановленими статтею 1174 ЦК, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Частиною 1 статті 1191 ЦК визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом і має похідний характер, оскільки підставою для його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того як відбулася виплата. Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову. Регресний позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає виплат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м Львова від 23.02.2024 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України. Крім цього, відповідно до вказаного вироку з Комунального некомерційного підприємством КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» стягнуто на користь потерпілих шкоду, завдану [PERSON] при виконанні трудових обов`язків на загальну суму 3 892 025 грн. 76 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та з огляду на те, що вина відповідача у вчиненні кримінального правопорушення доведена вироком суду, який вступив у законну силу, КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування,реабілітації та паліативної допомоги» відшкодовано заподіяну відповідачем [PERSON] шкоду потерпілим по кримінальному провадженні в сумі 3892 025 грн. 76 коп, тому суд приходить до висновку, що відшкодована шкода підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу в повному обсязі, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» підлягає стягненню судовий збір у сумі 58 380,39 грн. На підставі статті 1191 ЦК України та

Outcome: approved