Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №1538-6369 від 10.04.2025 р., в розмірі 39 232,40 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 10.04.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і фізичною особою, якою є [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1538-6369. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A2334, для підписання Кредитного договору №1538-6369 від 10.04.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 000,00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,00 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день. Також додатковою угодою від 08.05.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1538-6369 від 10.04.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1300,00 грн. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 39 232,40 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 11 980,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 20 647,40 гривень; заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК 6 410,00 гривень; заборгованість по комісії 195,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить суд у цьому позові стягнути з Відповідача суму заборгованості за кредитним договором №1538-6369 від 10.04.2025 р., в розмірі 39 232,40 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справ без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала про відкриття провадження та матеріали справи були отримані відповідачем згідно з вимогами статей 190, 272 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що 10.04.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1538-6369 продукту «CREDOS» у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А2334, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка № [NUMBER] ) грошових коштів у розмірі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1 % (стандартна процентна ставка), строком на 365 календарних днів (а.с.12-22). Відповідно до п.2.1, п.2.2 вказаного договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором в порядку, передбаченому цим договором. Згідно з п.4.1, п.4.2 загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 12000.00 грн. Дата надання/видачі кредиту 10.04.2025. Відповідно до п.3.1 договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». 08 травня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1538-6369. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0213. Додатками до договору визначено загальну вартість кредиту (а.с.38-41). Відповідно до п.2 додаткової угоди кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит за договором та продовження строку кредитування /строку дії договору на умовах, наведених нижче. Відповідно до п.2.1, п.2.2 додаткової угоди кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1300,00грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 08.05.2025. Із копії повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судом встановлено, що 10.04.2025 на картку № [NUMBER] успішно здійснено переказ коштів у сумі 12000,00 грн. згідно договору №1538-6369. Також 08.05.2025 на картку № [NUMBER] успішно здійснено переказ коштів у сумі 1300,00 грн. згідно договору №1538-6369 (а.с.33-37). Факт перерахування коштів також підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.42). Позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про необхідність сплати за договором про відкриття кредитної лінії № 1538-6369 від 10.04.2025 (а.с.46). Із розрахунку заборгованості за договором №1538-6369 від 10.04.2025, станом на 22.10.2025 вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] становить 39 232,40 грн, з яких: заборгованість за кредитом 11 980,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 20 647,40 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України - 6 410,00 грн, заборгованість по комісії - 195,00 грн (а.с. 43-45). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір про відкриття кредитної лінії № 1538-6369 від 10.04.2025, правила відкриття кредитної лінії, додаток №2 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1538-6369 від 10.04.2025, Додаткова угода від 08.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1538-6369, додаток до Додаткової угоди від 08.05.2025 р. Усі документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами. Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 32 822,40 грн, яка складається з 11 980,00 грн тіла кредиту, 20 647,40 грн суми заборгованості за відсотками та 195,00 грн комісія. Оскільки позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання належним чином відповідачем зобов`язань за кредитним договором, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, за винятком суми заборгованості в розмірі 6 410,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України за період з 10.04.2025 по 22.10.2025. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості нарахованої на підставі ст. 625 ЦК України слід відмовити, оскільки розрахунок проведений в період дії на території України воєнного стану. Суд зазначає, що при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Зазначений кредитний договір укладений у відповідності до норм ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом частина 4 статті 203 ЦК України. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина 5 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial