Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача. [PERSON] через підсистему «Електронний суд» звернулася в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що 29 березня 2017 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Зазначає, що під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вказує, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 23 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації стягуваних сум, відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Виконавчий лист по даній справі було видано 26 квітня 2017 року та пред`явлено до Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для примусового виконання. Покликається на те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс і розмір аліментів, який був визначений за рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зазначає, що аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для належного матеріального утримання дочки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Вказує, що на даний час вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними трирічного віку. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів матеріальний стан її погіршився. А кошти отримані нею у період 2024-2025 років, не можуть вважатися її особистим або додатковим доходом, оскільки за своєю правовою природою вони є цільовими соціальними та страховими виплатами, призначеними виключно для забезпечення потреб новонароджених дітей. Зазначає, що перебування в декретній відпустці об`єктивно погіршує її матеріальне становище, оскільки вона втратила основне джерело доходу (заробітну плату), водночас витрати суттєво збільшилися на харчування, одяг, гігієну, медикаменти для новонароджених дітей, а можливість працювати або отримувати додатковий дохід фактично відсутня. Вказує, що відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки фактично не бере, вважаючи, що сплачена ним сума аліментів у розмірі 1598 грн повністю покриває всі потреби дитини. Належної підтримки відповідач дочці не здійснює, що підтверджується тривалим періодом його відсутності в житті дитини, відсутністю регулярного спілкування та ухиленням від участі у забезпеченні її потреб. Зазначає, що на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] необхідно значно більше коштів, чим було стягнуто рішенням суду, оскільки вона постійно бере участь у різних конкурсах, для розвитку здібностей необхідно придбавати книги, канцелярські приладдя, одяг, відвідувати репетиторів, що потребує відповідних витрат. На момент звернення позивача до суду у 2017 році відповідач [PERSON] офіційно не був працевлаштований та стабільного доходу не мав, а тому аліменти були присудженні в мінімальному розмірі. Покликається на те, що на сьогодні матеріальне становище відповідача істотно покращилося, зокрема за відомостями Пенсійного фонду України [PERSON] офіційно був працевлаштований у ФОП [PERSON] та отримував постійний дохід з І кварталу 2023 року по І квартал 2025 року включно. На даний час відповідач офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] , де також отримує дохід, що вказує на те, що обставини, які враховував суд у 2017 році (відсутність роботи), повністю відпали. Разом з цим зазначає, що, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за період з 27 березня 2017 року по 24 листопада 2025 рік у відповідача [PERSON] з`явилося у власності два транспортних засоби, в тому числі два транспортних засоби RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2009 року випуску та мотоцикл MOTO JJ150T-5, марки ALFA, 2008 року випуску, було реалізовано, що свідчить про наявність у нього не лише постійного доходу, але й активів, які він здатний придбавати та відчужувати, що також, на переконання позивача, свідчить про реальне покращення матеріального становища відповідача, зростання його платоспроможності та можливості здійснювати належне матеріальне забезпечення власної дитини. Вказує, що [PERSON] також систематично перетинає державний кордон України з метою тимчасових заробітків, лише за 2025 рік відповідач 37 разів перетнув державний кордон України. Позивач покликається на те, що в сукупності витрати на дочку [PERSON] в місяць становлять 6000 грн, зокрема це: витрати на харчування - 2500 - 3000 грн (повноцінне харчування дитини включає м`ясні, молочні, овочеві продукти; ціни на продукти харчування суттєво зросли; дитина потребує якісного харчування для фізичного розвитку та здоров`я); одяг і взуття - 1500 - 2000 грн; засоби гігієни, побутові речі -700 - 900 грн (шампунь, гель, засоби догляду, пральні засоби, вологі серветки, рушники, зубні пасти, щітки, гігієнічні засоби для школи); мобільний зв`язок та інтернет 200 - 350 грн (онлайн-навчання, отримання домашніх завдань, зв`язку з батьками, безпеки); навчання, розвиток та шкільні витрати 800 - 1 000 грн (канцтовари, підручники, зошити, витрати на шкільні потреби, гуртки чи додаткові заняття (хоча б мінімальні); ліки, медичні огляди та непередбачені витрати - від 500 - 700 грн. Ураховуючи вищенаведене, істотне покращення матеріального становища відповідача, погіршення матеріального становища позивача, а також збільшення витрат на дитину позивач просить збільшити розмір утримуваних з [PERSON] на її користь аліментів, визначених рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми 800 грн на 6000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття [INFO] відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1800 грн. Зазначає, що 22 жовтня 2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Наразі чекають на другу дитину, і вже зовсім скоро відбудуться пологи. Вказує, що разом з ними також проживають двоє дітей дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] та [PERSON] , батько дітей участі у їх вихованні та утриманні не приймає, станом на 17 грудня 2025 року заборгованість по аліментах становить 176541,60 грн, останній платіж був у липні 2023 року. Оскільки з дружиною утримують трьох дітей, то ним надано статус багатодітної сім`ї. При цьому зазначає, що доходи сім`ї не є високими та не покривають гарантований державою прожитковий мінімум для всіх дітей яких він утримує з дружиною. Вказує, що на даний час його дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а він дійсно з лютого та по теперішній час працює водієм у ФОП [PERSON] , до цього з січня 2024 року до січня 2025 року працював у ФОП [PERSON] , проте його заробітна плата була мінімальною, після всіх відрахувань, у 2024 році він щомісячно отримував від 5715,50 грн до 6160 грн, а у 2025 році від 6653,60 грн до 6891,50 грн. У зв`язку з низьким рівнем доходу його дружина [PERSON] з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року перебувала на обліку як отримувач допомоги малозабезпеченим сім`ям. Зазначає, що мінімальні щомісячні витрати його сім`ї становлять 12500 грн - 16500 грн (6000 грн - продукти харчування,1500 грн засоби гігієни та побутової хімії, 500 грн мобільний зв`язок, 3000 грн - навчання та гуртки, 1500 грн - ліки, медичні огляди та оплата громадського транспорту, 4000 грн - один раз на сезон одяг чи взуття). Вказав, на даний час за ним зареєстровано один транспортний засіб марки Ауді А4, 1995 року випуску, за період з 01 вересня 2024 року по 31 жовтня 2025 року за ним транспортні засоби не реєструвались. Разом з цим зазначив, що наразі за ним будь-якої нерухомості не зареєстровано, належну йому на праві власності частку житлового будинку ним подаровано згідно договору дарування від 06 березня 2021 року. Вказав, що окрім щомісячних аліментів на утримання дочки [PERSON] він по мірі можливості перераховував їй на особисту картку кошти на купівлю одягу чи інших речей. 20 січня 2026 року позивачем [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надіслано відповідь на відзив в якій зазначає, що запропонований відповідачем [PERSON] розмір аліментів в розмірі 1800 грн фактично дорівнює мінімальному гарантованому розміру, визначеному державою, не забезпечує реального покращення матеріального становища дитини та не відповідає меті інституту збільшення розміру аліментів, визначеному ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України. Вказує, що жодних доказів усиновлення відповідачем дітей [PERSON] та [PERSON] суду не надано, а отже будь-які посилання на їх утримання не можуть впливати на визначення розміру аліментів на рідну дочку [PERSON] . Посилання відповідача на наявність заборгованості зі сплати аліментів рідним батьком вказаних дітей не є належним і допустимим доказом, оскільки не породжує обов`язку відповідача утримувати дітей та не впливає на обсяг аліментного обов`язку відповідача щодо його рідної дитини. Більше того, законодавством України передбачено чіткий механізм захисту прав дітей у разі ухилення одного з батьків від сплати аліментів, зокрема: звернення до органів державної виконавчої служби; застосування штрафних санкцій; тимчасові обмеження боржника у правах; притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності. Отже такі доводи є спробою ухилення від належного виконання обов`язку щодо утримання власної дитини. Зазначає, що відповідач, приймаючи рішення про створення нової сім`ї та народження дітей, усвідомлював наявність у нього аліментного обов`язку щодо рідної дитини, а тому прийняв на себе додаткові фінансові зобов`язання добровільно. Зауважує, що судова практика виходить з того, що народження нових дітей не може погіршувати матеріальне становище дитини, яка народилася раніше, оскільки це суперечить принципу пріоритету найкращих інтересів дитини. Покликається на те, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували істотне зменшення доходів, втрату його працездатності та неможливість сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. Також зазначає, що посилання відповідача [PERSON] на статус багатодітної сім`ї є вибірковим та маніпулятивним, оскільки аналогічний статус має і позивач, а закон не ставить обсяг аліментного обов`язку в залежність від кількості дітей у новій сім`ї платника аліментів. Вказує, що твердження відповідача про дохід у розмірі до 7000 грн не відповідає реальним умовам ринку праці, а задекларований дохід має формальний характер та не відображає фактичної платоспроможності. Покликається на те, що згідно інформації з відкритих офіційних джерел, зокрема Державної служби зайнятості України заробітна плата водіїв у 2024-2025 роках стартує від 20000 -24000 грн і вище, залежить від виду перевезень та графіка роботи. Також просила врахувати, що залучення відповідачем адвоката також свідчить про те, що останній має вільні грошові кошти для оплати правничої допомоги, здійснює додаткові витрати, не пов`язані з базовими потребами та здатний фінансувати захист власних інтересів у суді. Вказує, що долучені до матеріалів справи скриншоти переписки з дочкою щодо здійснення грошових переказів подані вибірково, оскільки наявні повідомлення у яких він відмовляв у наданні матеріальної допомоги або ухилявся від виконання свого обов`язку щодо належного утримання дитини. Зазначила, що дочка [PERSON] страждає на атопічний дерматит, скарги на стан здоров`я дитини з приводу цього мають неодноразовий та системний характер, що свідчить про хронічний перебіг захворювання та необхідність постійних витрат на лікування, догляд, спеціальні медичні засоби та профілактику загострень. Вказує, що метою звернення до суду є забезпечення рівного, справедливого та достатнього рівня утримання дитини відповідно до її потреб. 22 січня 2026 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» надіслано заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що відповідач погоджується на збільшення розміру аліментів не на 44 грн, а на 1000 грн від попередньої суми, встановленої судом і готовий сплачувати аліменти в розмірі 1800 грн до досягнення повноліття дочкою. Зазначає, що таке збільшення відповідає і інфляційним змінам, індексації та вище половини гарантованого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Саме ця сума на погляд відповідача буде справедливою з урахуванням всіх інших обставин справи. Вказує, що при визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані витрати, які відповідач фактично здійснює на утримування дітей - [PERSON] та [PERSON] , оскільки вказані діти є членами його сім`ї та перебувають на його повному утриманні, що безпосередньо впливає на його загальний майновий стан та фінансову спроможність. Зазначає, що надаючи суду посвідчення батька багатодітної сім`ї відповідач жодним чином не заявляв про обмеження прав своєї рідної доньки, а хотів наголосити, що утримання дітей дружини від попереднього шлюбу мають враховуватись судом при вирішенні цієї справи. Покликається на те, що надання позивачем інформації про середню заробітну плату водіїв у 2024-2025 році по Україні не є належним та допустимим доказом, який би спростовував реальні доходи відповідача, отримані від роботодавців ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] . Вказує, що повідомлення відповідача про тимчасову непрацездатність дружини зазначається виключно на підтвердження того факту, що остання наразі позбавлена можливості отримувати дохід та брати участь у матеріальному забезпеченні дітей, які проживають разом із ними та всі витрати по їх утриманню несе відповідач самостійно, що ускладнює його матеріальний стан. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем доходу від продажу транспортних засобів. Доводи позивача щодо підтвердження матеріального становища відповідача фактом залучення адвоката є безпідставними та ґрунтуються лише на припущеннях. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про понесені відповідачем витрати, а сама по собі наявність представника не є доказом спроможності чи фінансового стану особи. Звертає увагу суду, що скриншоти переписки відповідача з дочкою надані лише ті, які збереглися на телефоні останнього та для підтвердження того, що крім сплати аліментів відповідач несе додаткові витрати на утримання дочки. 02 лютого 2026 року позивачем через підсистему «Електронний суд» надіслано заяву про розгляд справи у її відсутності в якій остання також зазначає, що Верховний Суд у постановах від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 дійшов однозначного правового висновку про те, що народження дітей у новому шлюбі не є самостійним та достатнім доказом погіршення матеріального становища платника аліментів, а тому не може розцінюватися судом як безумовна підстава для відмови у збільшенні розміру аліментів без належного доведення реального зниження його платоспроможності. Зазначає, що наявність стабільної зайнятості та працездатності відповідача є доказом покращення матеріального стану відповідача, незалежно від формально задекларованого розміру доходу, і повинна враховуватися судом при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів. Крім того зазначає, що систематична купівля та подальше відчуження відповідачем транспортних засобів, свідчить про наявність у нього фінансових ресурсів, несумісних із задекларованим мінімальним доходом. Водночас можливість доведення конкретних сум витрат та джерел фінансування таких операцій об`єктивно обмежена, оскільки вона, як позивач немає фінансової можливості залучити адвоката для здійснення повного фінансового аналізу доходів та витрат відповідача. Звернула увагу суду, що представник відповідача адвокат Петрук В. А. у 2017 році здійснював представництво її інтересів, під час підготовки та подання заяви про розірвання шлюбу, а також позовної заяви про стягнення аліментів. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. 11 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що з`явитись в судове засідання немає можливості у зв`язку з хворобою дитини. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв/клопотань не подавав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що відповідач згідний сплачувати аліменти а утримання дочки [PERSON] у розмірі 1800 грн щомісячно. Надав пояснення близькі за змістом до обґрунтувань відзиву на позовну заяву. Наголосив, що відповідач фактично самостійно утримує всю сім`ю, його офіційні доходи відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу становлять на рівні мінімальної заробітної плати, а доводи позивача про середню заробітну плати водіїв згідно поданих скриншотів є лише припущенням. Зауважив, що на час розгляду справи у сім`ї відповідача народилась ще одна дитина - дочка [PERSON] . Ствердив про наявність на праві власності у [PERSON] автомобіля марки «AUDI A4», при цьому зауважив, що мотоцикл марки «ALFA» згідно даних територіального сервісного центру 0741 за відповідачем не зареєстровано, а автомобіль марки «RENAULT KADJAR» реєструвався за відповідачем лише тимчасово на пропозицію фірми в якій він працював і він особисто їм не придбавався та продавався. Ствердив, що в примусовому порядку державною виконавчою службою на утримання дочки стягуються аліменти в розмірі не менше відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не 800 грн, що визначено рішенням суду. Зауважив, що відповідач право власності на частину будинку набув ще у 2011 році і в подальшому ця частка в будинку була ним подарована його брату. Відомості щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно постанови Любомльського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року представник відповідача не підтвердив не спростував. Просив позов задовольнити частково та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1800 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та відповідача. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що з 02 серпня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року розірваний. Під час шлюбу [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 23 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації стягуваних сум, відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». На підставі указаного рішення 26 квітня 2017 року Рожищенським районним судом Волинської області видано виконавчий лист. Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади Рожищенської територіальної громада № 2025/001315634 від 29 січня 2025 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Захарчук С. Ю. від 10 травня 2017 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 167/232/17 від 26 квітня 2017 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн щомісячно. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № [NUMBER] встановлено, що за період з лютого 2017 року по листопад 2025 року [PERSON] аліменти сплачувалися щомісячно, заборгованість зі сплати аліментів станом на 03 грудня 2025 року відсутня. 08 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 08 листопада 2023 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Згідно копії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-7) від 29 листопада 2025 року встановлено, що з часу ухвалення 29 березня 2017 року Рожищенського районного суду Волинської області дохід позивача за 2017 рік становив 37664,51 грн; за 2018 року - 55038,04 грн; за 2019 рік - 77042,69 грн; за 2020 рік - 32358,54 грн; за 2021 рік - 61267,31 грн; за 2022 рік - 81009 грн; за 2023 рік - 122745 грн; за 2024 рік - 154198,07 грн; за 2025 рік - 124152,80 грн. Згідно відповідей на запит Державної податкової служби України від 24 листопада 2025 року, 02 грудня 2025 року, 03 грудня 2025 року сума нарахованого доходу [PERSON] за 2023 рік становить 80400 грн; за 2024 рік - 93300 грн; за 2025 рік - 93621,98 грн. З відповідей на запит № 175726195 від 24 вересня 2023 року, №302425976 від 24 листопада 2025 року Пенсійного фонду України встановлено, що [PERSON] працював у ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо о б`єкта нерухомого майна № 454640553 від 02 грудня 2025 року [PERSON] на підставі договору дарування на праві приватної спільної часткової власності належить частка житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Станом на 06 грудня 2018 року в МВС відсутні дані про зареєстровані за [PERSON] транспортні засоби, станом на 18 червня 2019 року за відповідачем були зареєстровані транспортні засоби марки «ВАЗ 2193», 1991 року виробництва та марки «RENAULT MEGANE SCENIC», 2009 року виробництва, станом на 20 вересня 2019 року за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки «ВАЗ 2193», 1991 року виробництва що підтверджується запитами про зареєстровані за боржником транспортні засоби від 03 грудня 2025 року. З відповідей на запит № 140418057 від 16 червня 2022 року, № 148826781 від 18 жовтня 2022 року, № 302425963 від 24 листопада 2025 року встановлено, що за [PERSON] : - станом на 16 червня 2022 року був зареєстрований транспортний засіб марки «ВАЗ 2193», номерний знак [NUMBER] , 1991 року виробництва та мотоцикл марки «ALFA», номерний знак [NUMBER] , 2008 року виробництва; - станом на 30 жовтня 2022 року - транспортний засіб марки «ВАЗ 2193», номерний знак [NUMBER] , 1991 року виробництва, мотоцикл марки «ALFA», номерний знак [NUMBER] , 2008 року виробництва та транспортний засіб марки «AUDI A4», номерний знак [NUMBER] , 1995 року виробництва; - станом на 24 листопада 2025 року - транспортний засіб марки «AUDI A4», номерний знак [NUMBER] , 1995 року виробництва та транспортний засіб марки «ВАЗ 2193», номерний знак [NUMBER] , 1991 року виробництва. Відповідач [PERSON] систематично за період з 01 січня 2018 року по 04 грудня 2025 року перетинав державний кордон України, що підтверджується відповіддю на запит № 304111708 від 04грудня 2025 року Державної прикордонної служби. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн з конфіскацією у власність держави 287 упаковок харчових добавок в асортименті вартістю 47 814,84 гривень, вилучених згідно з протоколом про порушення митних правил № 0134/20500/24. 22 жовтня 2022 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народилася дочка [PERSON] . Від попереднього шлюбу у дружини відповідача [PERSON] є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . З довідки управління «Центр надання адміністративних послуг» та соціального захисту населення Рожищенської міської ради від 16 грудня 2025 року встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2749, 2750 від 15 грудня 2025 року місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , місце проживання [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання від 16 грудня 2025 року встановлено, що сім`я відповідача [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку, який складається з чотирьох кімнат, кухні, ванної кімнати та коридору. Є надвірні споруди. Умови проживання хороші. В будинку зроблено сучасний ремонт, кімнати вмебльовані, наявна уся необхідна побутова техніка. Діти забезпечені усім необхідним для повноцінного життя та розвитку, придбана комп`ютерна техніка, особисті речі, наявні продукти харчування. Стосунки в сім`ї щирі, доброзичливі, батько [PERSON] повністю утримує та забезпечує усіх дітей, дбаючи про родину. Біологічний батько дітей - [PERSON] не забезпечує своїх дітей, аліменти не сплачує, життям та здоров`ям дітей не цікавиться. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 17 грудня 2025 року становить 176541,60 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Сім`я [PERSON] та [PERSON] має статус багатодітної сім`ї відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 22 січня 2024 року управлінням соціальної та ветеранської політики Луцької РДА. Дружина відповідача [PERSON] з 03 жовтня 2018 року по даний час працює у Волинському обласному центрі зайнятості. З 16 лютого 2024 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою Волинського обласного центру зайнятості від 17 грудня 2025 року № 3647/01.1. Відповідач [PERSON] працює в ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортних засобів, дохід за період з 04 лютого 2025 року по 31 жовтня 2025 року склав 76982,50 грн, що підтверджується довідкою [PERSON] від 26 листопада 2025 року. Згідно довідки про доходи від 16 грудня 2025 року [PERSON] працював водієм в ФОП [PERSON] , дохід за період з січня 2024 року по січень 2025 року становив 118889,48 грн. З копії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-7) від 15 грудня 2025 року встановлено, що з часу ухвалення 29 березня 2017 року Рожищенського районного суду Волинської області дохід позивача за 2018 року - 36190,45 грн; за 2019 рік - 50400 грн; за 2020 рік - 15715,44 грн; за 2022 рік - 48050 грн; за 2023 рік - 80400 грн; за 2024 рік - 93300 грн; за 2025 рік - 102571,98 грн. Дружина відповідача [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальної ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації та отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям. Допомога призначена з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року, допомога виплачена по 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 22 грудня 2025 року № 1639/21/2-25. З повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області встановлено, що за даними програми «Єдина інформаційна система соціальної сфери» на підставі заяви від 01 вересня 2025 року та доданих документів [PERSON] призначено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 вересня 2025 року по 28 лютого 2026 року. Згідно інформаційної бази даних НАІС, станом на 07 листопада 2025 року за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки «AUDI A4», номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 30 червня 2022 року. В період з 01 вересня 2025 року по 31 жовтня 2025 року за [PERSON] транспортні засоби не реєструвалися, що підтверджується інформацією наданою територіальним сервісним центром 0741 (на правах відділу, с. Струмівка) регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях від 07 листопада 2025 року. 06 березня 2020 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана) укладено договір дарування, який посвідчений державним нотаріусом Рожищеської державної нотаріальної контори Волинської області Волчук Т. М. зареєстрований в реєстрі за № 235, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 203241755 від 06 березня 2020 року за [PERSON] на підставі договору дарування від 06 березня 2020 року зареєстровано право власності на частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 450507275 від 04 листопада 2025 року встановлено, що будь-які відомості щодо [PERSON] відсутні. Згідно копії платіжних інструкцій від 25 червня 2025 року, 09 листопада 2025 року, 11 грудня 2025 року 31 грудня 2025 року [PERSON] було здійснено переказ коштів в розмірі по 1000 грн дочці [PERSON] . На роздрукованих скриншотах переписки у Viber зафіксовано діалог відповідача з дочкою [PERSON] , в якому ведеться розмова про надання коштів та відмову у їх наданні. З орієнтовного переліку щомісячних витрат [PERSON] встановлено, що витрати на харчування становлять - 6000 грн; одяг та взуття - 4000 грн; засоби гігієни та побутові потреби - 1500 грн; мобільний зв`язок та інтернет - 500 грн; навчання, розвиток та шкільні витрати - 3000 грн; ліки, медичні огляди та непередбачувані витрати - 1500 грн, всього 16500 грн. Згідно інформаційної бази ЄДР ТЗ, станом на 06 січня 2026 року за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки «AUDI A4», номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 30 червня 2022 року. У період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2025 року за [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб марки «RENAULT KADJAR», 2017 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 29 квітня 2022 року, дата продажу 03 травня 2022 року, що підтверджується інформацією наданою територіальним сервісним центром 0741 (на правах відділу, с. Струмівка) регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях від 06 січня 2026 року. З акту обстеження побутових умов проживання від 27 жовтня 2025 року встановлено, що сім`я позивача [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знаходиться по догляду за дитиною до трьох років [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] навчається в 10 класі Рожищенського ліцею № 3, син [PERSON] відвідує дитячий садок «Малятко» в м. Рожище, чоловік [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає та працює за кордоном, на його утриманні знаходиться дочка дружини [PERSON] . До матеріалів справи позивачем долучено інформацію щодо відкритих вакансій водіїв, а також розмірів їх заробітної плати. Сім`я [PERSON] та [PERSON] має статус багатодітної сім`ї відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 2025 року управлінням соціальної та ветеранської політики Луцької РДА. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами пов`язані з обов`язком батьків утримувати дітей та способом виконання такого обов`язку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень, викладених у ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 та 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 800 грн щомісячно до досягнення повноліття. Аліменти стягуються державною виконавчою службу в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і становлять, зокрема: 1598 грн. Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини - із 800 грн на 6000 грн щомісячно. Позивач як підставу зміну розміру аліментів визначила: збільшення матеріальних потреб дитини і відповідно збільшення витрат, для забезпечення її повноцінного утримання, погіршення її матеріального стану (перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, сім`я позивача є багатодітною) та покращення матеріального стану платника аліментів (відповідач отримує стабільний дохід, в тому числі і за кордоном, наявність у власності нерухоме та набуття рухомого майна). Суд погоджується із доводами позивача та і не заперечується відповідачем, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дитини. Зважаючи на те, що змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно погіршення її можливості забезпечити належне утримання дитини. Крім того, з моменту присудження аліментів дитина сторін підросла і в силу свого віку природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення її прав на належне матеріальне забезпечення. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір. Твердження позивача про те, що її сім`я є багатодітною, а тому її матеріальне становище погіршилося у зв`язку і з цією обставиною, суд до уваги не приймає, оскільки позивач виховує двох дітей від повторного шлюбу, утримання яких забезпечує її чоловік, який фактично проживає та працює за кордоном. Щодо доводів відповідача про перебування на його утриманні двох дітей дружини від попереднього шлюбу, то такі не приймається судом до уваги, оскільки діти [PERSON] та [PERSON] мають батька, на якого законом покладено обов`язок щодо їх утримання, доказів позбавлення останнього батьківських прав та усиновлення їх відповідачем суду не надано. Крім того, належних доказів того, що саме відповідач здійснює витрати на утримання дітей суду не надано. Народження спільних дітей у відповідача при створенні нової сім`ї, на переконання суду, не впливає на обов`язок [PERSON] утримувати дочку [PERSON] . Разом з цим, діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини або утримання дітей дружини від попереднього шлюбу, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20). Твердження відповідача про те, що він періодично надає додаткову допомогу, зокрема на придбання одягу не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних платежів, які залежать виключно від волі відповідача. Окрім того, такі витрати згідно скриншотів доданих до матеріалів справи мали не систематичний характер, як і мала місце відмова на проханням дочки у надані додаткових коштів на її потреби. З матеріалів справи судом також встановлено, що [PERSON] здоровий, на час розгляду цієї справи працевлаштований, після ухвалення рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року набув у власність рухоме майно: автомобіль марки «ВАЗ 2193», номерний знак [NUMBER] , мотоцикл марки «ALFA», номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки «AUDI A4», номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE SCENIC» та транспортний засіб марки «RENAULT KADJAR» номерний знак [NUMBER] . Дані обставини, на думку суду, поза розумним сумнівом, стверджують про покращення матеріальне становища платника аліментів. Поруч з цим, суд враховує, орієнтовний розрахунок витрат на дочку [PERSON] в місяць орієнтовно 6000 грн і рівні права та обов`язки батьків щодо дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аліменти на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг її прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Таким чином з огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності,

Outcome: partial