Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», діючи через свого представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.04.2019 року у розмірі 227389 ( двісті двадцять сім тисяч триста вісімдесят дев"ять) грн. 33 коп., з яких: 205322 грн 46 коп. - заборгованість за тілом кредита; 22066 грн 87 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 18.04.2019 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. У зв`язку порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.04.2019 року має заборгованість у розмірі 227389 ( двісті двадцять сім тисяч триста вісімдесят дев"ять) грн. 33 коп., з яких: 205322 грн 46 коп. - заборгованість за тілом кредита; 22066 грн 87 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 10.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 16.12.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в позові, вказує, що Анкета-заява та загальні «Умови та Правила» на сайті не є належним та допустимим доказом укладення договору, зокрема для стягнення відсотків, штрафів та комісій, оскільки не містять індивідуалізованих істотних умов. Наступні електронні «Заяви» та «Додаткова угода», підписані ОТП-паролем, є похідними від первинної нікчемної заяви 2019 року. Вони не усувають первинного недоліку щодо відсутності індивідуального договору. Відповідно, сума заборгованості, зафіксована цими угодами, є штучно завищеною за рахунок незаконно нарахованих раніше відсотків. Позивач визнав кредитний ліміт 200000,00 грн, проте вимагає стягнення "тіла кредиту" у розмірі 205 322,46 грн. Різниця у 5322,46 грн є незаконно капіталізованими відсотками (нарахування відсотків на відсотки), які Банк безпідставно включив до складу основного боргу. Також просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності (ст. 267 ЦК України) до вимог Позивача. Позовна давність (3 роки) для відсотків спливає окремо за кожним щомісячним платежем. Враховуючи, що відносини тривають з 2019 року, більша частина заявлених відсотків підлягає списанню через сплив строку позовної давності. Позивач, посилаючись на Додаткову угоду від 26.12.2022 р., визначив, що терміном повернення кредиту є 180-й день з моменту порушення зобов`язань, проте не вказав конкретної дати виникнення прострочення і, відповідно, дати початку відліку 3-річної позовної давності. Позивач, посилаючись на часткову сплату заборгованості, намагається стверджувати, що строк позовної давності був перерваний. Будь-які поповнення карткового рахунку не можуть бути автоматично визнані цільовим погашенням кредиту чи дією, що свідчить про безумовне визнання всієї заборгованості, оскільки рахунок використовувався для різних фінансових операцій. Банк не надав належних доказів цільового призначення цих коштів. Через недоведеність Банком дати початку відліку позовної давності та відсутність доказів цільового переривання позовної давності, суд зобов`язаний застосувати 3 річний строк позовної давності до всієї суми тіла кредиту. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в позові, з підстав викладених у відзиві, а також застосувати наслідки спливу позовної давності. Просив, в разі задоволення позову розстрочити виконання рішення. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 18.04.2019 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 200000.00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 04/22, тип -MasterCard World Black Edition. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 36%. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 18.06.2021. 18.06.2021 відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу. На момент підписання Заяви заборгованість відповідача становила 199785,44 грн. 26.12.2022 року відповідач підписав в системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля додаткову угоду №SAMDNWFC00050606348-01 до кредитного договору від 26.12.2022. Відповідно до п.1. Додаткової угоди сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: 1. Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; 2. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.) 3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору). 4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. На підтвердження позовних вимог сторона позивача подано: копія паспорта громадянина України позичальника; копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 18.04.2019, від 18.06.2021, від 26.12.2022; копія паспорту споживчого кредиту б/н; копію додаткової угоди, виписку по рахунку, розрахунок заборгованості. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Надана банком виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Сторонами було підписано Анкету-заяву № б/н від 18.04.2019 та відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Крім того, 26.12.2022 року відповідач підписав в системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля додаткову угоду №SAMDNWFC00050606348-01 до кредитного договору від 26.12.2022, якою сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором становить 223219,14 грн, із них: основна сума боргу за кредитом в сумі 205322,46; нараховані, але не сплачені проценти за користування кредитом, в сумі 17896,68 грн. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основу доктрини покладено принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 17.11.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором б/н від 18.04.2019 року у розмірі 227389 ( двісті двадцять сім тисяч триста вісімдесят дев"ять) грн. 33 коп., з яких: 205322 грн 46 коп. - заборгованість за тілом кредита; 22066 грн 87 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконує умов, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості. Таким чином, стороною відповідача у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування вимог позивача. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформаціїв один рік. Згідно статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4ст. 267 ЦК України). Виходячи з вимогст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає, що кожен маєправо на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давністьце законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Також у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16(12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 30 березня 2020року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, згідно з п.12Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року). Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом ПрезидентаУкраїни "Провведення воєнногостану вУкраїні"від 24лютого 2022року № 64/2022, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки на момент подання позивачем позову про стягнення заборгованості (05.12.2024 року) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором не спливла. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на один рік. Так як позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 728 грн 67 коп.

Outcome: approved