Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

08 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі ТОВ «ЛІНЕРУА Україна», Первісний кредитор),та [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено Договір № 4677204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотної платності, а [PERSON] зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 13000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 24.05.2024 року по 09.05.225 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового: кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,425 відсотків у день, протне позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит у сумі 13000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджує копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Просить суд стягнути Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість загальною сумою 71 302,67 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 12 999,98 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 44652,71 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» 13649,979 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Просить суд органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3% річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Роз?яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 14 жовтня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси справу №711/4002/25 передано для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. 05 листопада 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 грудня 2025 року судом витребувано у позивача відомості щодо обставин справи: - за який період виникла заявлена до стягнення сума боргу по відсоткам з обґрунтуванням на положення договору № 4677204 щодо застосування відсоткової ставки, періоду кредитування; - чи сплачувались відповідачем кошти на виконання договору № 4677204, якщо так зазначити періоди та суми відповідних оплат і на погашення яких складових боргу вони враховані; - чи здійснювалось після подачі позову погашення відповідачем боргу за договором №4677204? - яким чином нараховувались відсотки по заборгованості за кредитним договором №4677204? - чи відповідає процентна ставка за договором положенням Закону України «Про споживче кредитування» у редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року? 08 грудня 2025 року ухвалою суду витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (ЄДРПОУ: 14360570, 01001, м. Київ, вул. ГРУШЕВСЬКОГО, буд. 1Д), інформацію: - щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; - щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] за період з 24.05.2024 включно та протягом наступних п?яти календарних днів у сумі 13000 грн. за ініціативою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляв, своїм правом на надання відзиву на позов він не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував. Відповідно до ч.6,7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду . Судова повістка надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його реєстрації, що підтверджено відповіддю № 1870661 від 09.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштове повідомлення зі штрихкодовим ідентифікатором R067058911892 повернуте до суду з відміткою згідно трекінгу на офіційному сайті ДП "Укрпошта" про відсутність адресата, отже судова повістка у розумінні ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою відповідачу належним чином.. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 24.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕРУА Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4677204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 13000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 24.05.2024 року по 09.05.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового: кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,425 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит у сумі 13000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджує копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Видача кредиту підтверджується відповіддю на ухвалу суду АТ КБ «ПриватБанк» від 05.01.2026. Згідно відповіді, по рахунку [NUMBER] було зарахування коштів на суму 13 000,00 грн. від 24.05.2024 р., платник: P2P_Li_CR,KYIV. За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 24.05.2024 року по 27.02.2025 року, у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 44652,71 грн. Згідно додаткових пояснень позивача, враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за Договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року до Позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до Відповідача. Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року: Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4677204 строк кредиту 350 днів: з 24.05.2024 року по 09.05.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 року № 27/02/2025, строк дії Договору № 4677204 від 24.05.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 27.02.2025 року донараховано відсотки за (70 календарних днів). 13000 грн * 1,5 % = 194,9997 грн* 70 календарних дні = 13649,979 грн. відсотки нараховані ТОВ УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ. Згідно з розрахунком заборгованості № 4677204 від 24.05.2024 року відповідач здійснив 18.06.2024 року платіж стосовно погашення заборгованості у сумі 4826,26 грн. та 13.07.2024 року платіж у сумі 4874,76 грн., які первісним кредитором були розподілені як 0 грн. 02 коп. тіло кредита та 9701 грн. 00 коп. як проценти за користування. Згідно укладеного Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року, право вимоги за кредитним договором № 4677204 від 24.05.2024 перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Після подачі позову погашення відповідачем боргу за договором №4677204 не відбувалося. Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Частиною першою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, наданих позивачем та не спростованих відповідачем, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору порушені права та законні інтереси позивача, які підлягають до поновлення в судовому порядку. Надаючи оцінку наданого позивачем розрахунку боргу на загальну суму 71302,678 грн., суд доходить таких висновків. Відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Як передбачено ч.5 ст.7 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка, розрахована відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про споживче кредитування» має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Відповідно до Кредитного договору від 24.05.2024 року сума кредиту 13000 грн. на строк 350 днів: з 24.05.2024 року по 09.05.2025 року. З розрахунку позивача за період з 24.05.2024р. по 20.08.2024р. сума відсотків нарахована 7409,62 грн. за ставкою 1,4999 за кожен день користування кредитом, що відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». За період з 21.08.2024р. по 09.05.2025р. (262 днів), денна процентна ставка, розрахована відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про споживче кредитування» не повинна перевищувати 1%, отже загальні витрати за кредитом у вигляді відсотків не можуть перевищувати за формулою у ч.4 ст.7 вказаного Закону: ЗВСК=ДПС*t*ЗРК/100% = 1%*262*13000/100% = 34060 грн. Таким чином, заборгованість становить: 13000грн. (тіло кредиту) + (7409,62 + 34060,00)(відсотки) - 9701,02 (фактично оплачено відповідачем) = 44 768,60 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 44 768,60 грн. Розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом визначаються сторонами, однак умови договору повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України суд робить наступний висновок. Відповідно до ч. 10ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно ч. 11ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення і це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Крім того, відповідно до правового висновку ВП ВС від 5 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України (частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України) ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Оскільки позивач не заявляв позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, то підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні. Крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судового 44 768,60/71302,67*2422,40 = 1501,88 грн збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial