Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2021 року між ТОВ "Мілоан", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №3322092, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп., на умовах сплати процентів за користування кредитом та на строк, визначений у договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і його заборгованість перед позивачем становить 41 765 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), та 36 765 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також, 17 вересня 2021 року між ТОВ "Мілоан", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №101630079, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп., на умовах сплати процентів за користування кредитом та на строк, визначений у договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і його заборгованість перед позивачем становить 7 875 грн. 00 коп., з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 6 675 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, та 200 грн. 00 коп. заборгованість по комісії. Крім цього, 04 вересня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №635873, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп., на умовах сплати процентів за користування кредитом та на строк, визначений у договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і його заборгованість перед позивачем становить 3 418 грн. 46 коп., з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2 400 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, 16 грн. 00 коп. інфляційні збитки, та 2 грн. 46 коп. нараховані 3% річних. Просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 53 058 грн. 46 коп. (з яких: 7 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 45 840 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 200 грн. 00 коп. комісія, 16 грн. 00 коп. інфляційні збитки, та 02 грн. 46 коп. нараховані 3% річних), витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 16 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак зазначив в позовній заяві, що просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3322092, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, з можливістю пролонгації на пільгових та стандартних (базових) умовах, з стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно квитанції №699а8ea0-e09d-419f-947e-74a40ab98e01_637647124084195596 17 серпня 2021 року на картку № [NUMBER] було зараховано 5 000 грн. згідно кредитного договору №3322092 від 17 серпня 2021 року. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 3322092 від 17 серпня 2021 року, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Згідно договору про відступлення прав вимоги №29/11-102 від 29 листопада 2021 року, акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 03 грудня 2021 року, акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 30 листопада 2021 року, Реєстру Боржників від 29 листопада 2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 3322092 від 17 серпня 2021 року на користь ТзОВ «Вердикт Капітал». 17 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101630079, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп., строком на 15 днів, з можливістю пролонгації на пільгових та стандартних (базових) умовах, з стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, та комісією за надання кредиту 200 грн. 00 коп. Згідно квитанції №be171806-61d7-4475-8786-21e20f0faa17_637674656373685915 17 вересня 2021 року на картку № [NUMBER] було зараховано 1 000 грн. згідно кредитного договору №101630079 від 17 вересня 2021 року. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 101630079 від 17 вересня 2021 року, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Згідно договору про відступлення прав вимоги №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року, акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 17 грудня 2021 року, Реєстру Боржників від 17 грудня 2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 101630079 від 17 вересня 2021 року на користь ТзОВ «Вердикт Капітал». 04 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено кредитний договір №635873, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп., строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою 2 % . Згідно листа ТзОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підвердило прийняття та завершення платіжної операції 04 вересня 2021 року на суму 1 000 грн. 00 коп. за номером платіжної картки № [NUMBER] . Згідно договору про відступлення прав вимоги №25/01/2022/1 від 25 січня 2022 року, акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 25 січня 2022 року, Реєстру Боржників від 25 січня 2022 року, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги за кредитним договором №635873 від 04 вересня 2021 року на користь ТзОВ «Вердикт Капітал». 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТзОВ "Коллект Центр" укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого ТОВ ТОВ "Вердикт Капітал" за плату відступило, а ТзОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі Боржників. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року та Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023, ТзОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №3322092, №101630079 та №635873. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3322092 становить 41 765 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), та 36 765 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Згідно розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №101630079 становить 7 875 грн. 00 коп., з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 6 675 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, та 200 грн. 00 коп. заборгованість по комісії. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №635873 становить 3 418 грн. 46 коп., з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2 400 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, 16 грн. 00 коп. інфляційні збитки, та 02 грн. 46 коп. нараховані 3% річних. Згідно договору про надання правової допомоги №02-09/2024-6 від 02 вересня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги №20 від 03 листопада 2025 року, та витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, [PERSON] надав товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» правничу допомогу по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вартість правничої допомоги становить 16 000 грн. 00 коп. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, а також нарахувань за ст. 625 ЦК України є підставними. Щодо стягнення із відповідача суми прострочених платежів за комісією за видачу кредиту, слід зазначити наступне. Пунктом 1.5.1. Договору №101630079 передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 200 гривень, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд приходить до висновку щодо несправедливості пункту 1.5.1. Договору №101630079, оскільки не передбачено конкретного переліку послуг за які позичальник сплачує таку комісію. Формулювання «за надання кредиту», не відповідає принципам зазначеним у Законі України «Про споживче кредитування» та в Законі України «Про захист прав споживачів», а також означає, що позичальник сплачує по факту за прийняття позики (кредиту) від позикодавця (кредитора), що апріорі суперечить засадам цивільного права. Судом встановлено, що умови зазначеного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 52 858 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за кредитним договором №3322092 становить 41 765 грн. 00 коп. (з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), та 36 765 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами), за кредитним договором №101630079 заборгованість становить 7 675 грн. 00 коп. (з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 6 675 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами), та за кредитним договором №635873 заборгованість становить 3 418 грн. 46 коп. (з яких: 1 000 грн. 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2 400 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами, 16 грн. 00 коп. інфляційні збитки, та 02 грн. 46 коп. нараховані 3% річних). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 413 грн. 27 коп. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч.3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: копія договору про надання правової допомоги №02-09/2024-6 від 02 вересня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги №20 від 03 листопада 2025 року, та витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року. Вартість наданих послуг становить 16 000 грн. 00 коп. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект Центр», оскільки позовні вимоги останнього про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Outcome: partial