Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує на наступні обставини. Він з відповідачкою перебувають у шлюбі з 23.10.2004, народжені у шлюбі діти вже є повнолітніми. Вказує, що спільне життя у них не склалося, оскільки виявилися різні погляди на шлюб, сімейні цінності та сімейні стосунки, на даний час проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спроби примирення до позитивного результату не призвели, з цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2026 було відкрите провадження у даній справі, призначений судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзиву на позовну заяву відповідач не подала. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала через систему «Електронний суд» заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності у порядку письмового провадження, позовні вимоги визнає. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 16.01.2021 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис за № 1524. У даному шлюбі у сторін неповнолітніх дітей немає. Суд встановив із викладених у позовній заяві обставин, що між сторонами погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи наведені обставини та те, що відповідачка не заперечила проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved