Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач ТОВ "Кошельок" звернулося до сууд з зпозовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те що 27.11.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3607205057-528397 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Умови кредитного договору кредитодавцем були виконані, надано відповідачу кредит, узгоджений договором, однак відповідач свої зобов`язання по даному договору не виконує, не сплачує борг добровільно. Загальна сума боргу, яку просить стягнути позивач за договором № 3607205057-528397 від 27.11.2021 станом на дату подання позову до суду становить 11924.50 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту: 4000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою: 7924.80 грн. Враховуючи,що відповідач ухиляється від сплати кредиту в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судові витрати у виді сплаченого при подачі позову судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, так як він перебуває на службі в ЗСУ. В заяві відповідач визнає позовні вимоги частково, заперечує проти нарахування процентів за користування кредитом, вважажє, що відсоткова ставка значно завищена. Просить зменшити судові витрати у виді витрат за надання правничої допомоги.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та заперечення відповідача ,суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається,що 27.11.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831, було укладено договір № 3607205057-528397 про надання коштів у позику. Зазначений договір укладено в електронній формі, шляхом обміну електронними підписами, що відповідає вимогам статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Позичальнику було надіслано одноразовий ідентифікатор - 4388, для підписання кредитного договору № 3607205057-528397 від 27.11.2021, на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта, щодо укладення електронного Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3607205057-528397 від 27.11.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті кредитодавця, яка знаходиться в додатках до даного позову. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 4000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 14 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - Дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 09.12.2021 до 08.03..2022, за ставкою 2,2% на добу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання грошових коштів в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав в особистому кабінеті. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов"язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в загальному розмірі 11924.80 грн., яка складається з:- заборгованості за сумою кредиту: 4000,00 грн.; заборгованосіь за відсотками за користування позикою: 7924.80 грн. З моменту укладення договору відповідач не здійснив жодного платежу по поверненню кредиту.Заходів до виконання кредитних зобов"язань не приймає. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи письмові докази, суд приходить до висновку, що даний кредитний договір, укладений між сторонами , відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідач просить зменшити розмір нарахованих відсотків за користування кредитом та врахувати, що на даний момент він є військовослужбовцем та користується певними пільгами. Відповідно до пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний просить і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] відповідно до довідки № 839/11362/20, за підписом засутпника командира військової частини , перебуває на військовій службі у військовій частині №(вказано номер частини) по мобілізації на даний час. Відповідно до військового квитка , виданого 31 травня 2024 , [PERSON] перебуває на військовій служдбі з травня 2024. Із матеріалів справи вбачається, що кредитні зобов"язання у відповідача виникли в листопаді 2021 року. Нарахування відсотків за користування кредитом, позикодавцем нараховані в межах строку, визначеного кредитним договором в перід 09.12.2021 по 08.03.2022. На період нарахування процентів за користування кредитними коштами відповідач на військовій службі не перебував, а тому до нього пільги, як до віськослужбовця за цей період не застосовуються, так як зобов"язання виникли до призову на службу. Розмір відсотків за користування кредитом сторонами був обумовлений договором, який відповідає вимогам закону. Відповідальність за прострочення виконання умов договору також обумовлена сторонами в договору, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для зменшення розміру відсотків за користування кредитому у суду немає. Згідно ч.ч.3, 4 ст.12, ч.ч.1, 3 ст.13, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявними у справі доказами доведено, що кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитними договорами та надав відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем грошових коштів та наявність боргу відповідачем визнаються, кірм розміру відсотків за користування кредитом.. Однак, суд вважажє, що позивачем доведений розмір заборгованості за кредитним дорговром, що складає 11924.80 грн., із яких- заборгованість за тілом кредиту- 4000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7924.80 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині стягнення судових витрат за наданням професійної правничої допомоги, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги від 12.02.2025 р.; додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 р, де зазначено деталізований розмір понесених витрат на правову допомогу; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506 від 29.05.2019 р. на загальну суму 10000,00 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до поданої письмової заяви відповідач [PERSON] просив про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Виходячи з цього суд приходить до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи, зазначена цивільна справа є однотипною, зміст позовної заяви, що перебуває на розгляді суду є ідентичним іншим позовам, які заявлені представником позивача, тому його підготовка не потребувала тривалого часу, як і консультація з вивченням документів, а тому є підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення її з відповідача в сумі 5000 грн, вказаний розмір є обґрунтованим і справедливим. Відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422.40 грн..

Outcome: partial