Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить: -встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 01 січня 2004 року до 29 травня 2023 року. -визнати за [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,9 кв.м., житловою 45,2 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що до звернення з цією позовною заявою до суду, Київський районний суд м. Одеси вже розглядав заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, справа № 947/13631/24. Адвокатом Рижих Дмитро Олександрович, що представляв інтереси далекого родича померлого, [PERSON] , що мешкає в Ізраїлі, були подані заперечення щодо задоволення заяви та суддя встановив наявність спору щодо майна. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 залишив її заяву без розгляду. Звертаючись з позовною заявою, позивачка зазначає, що вона проживала разом з [PERSON] з 01.01.2004 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не реєструвався, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися ремонтом квартири, купували предмети домашнього побуту. [PERSON] піклувався про неї, а вона за ним. Вона як дружина готувала їжу, прибирала, прала одяг. Крім того свята проводили в колі рідних та друзів (копії фотографій надаються). Померлий [PERSON] за життя спілкувався з її мамою та родичами. У 2019 році [PERSON] разом з нею придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Напередодні, у грудні 2018 році вона для придбання зазначеної квартири позичила грошові кошти у розмірі 1000,00 доларів США у своєї матері [PERSON] . Квартира була куплена для їх спільного проживання як сім`ї. [INFO] [PERSON] помер у місті Одесі. Саме позивачка отримувала свідоцтво про смерть та займалась організацію та проведенням його поховання. Для прийняття спадщини, що залишися після смерті [PERSON] , зокрема трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона17.11.2023 звернулась із заявою про приймання спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни. Потреба встановлення факту спільного проживання однією сім`єю виникла для оформлення спадщини. Стверджує, що факт її проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини також підтверджується довідкою № 6 від 02.10.2023, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Київський-6», відповідно до якої [PERSON] , до дня смерті [INFO] , проживав разом із [PERSON] , [ADDRESS] , та вели спільне господарство. За час їхнього спільного проживання вони вели спільне господарство, робили ремонт в квартирі [ADDRESS] , замінювали водопровідні труби, купували побутову техніку. Також померлий разом зі нею оплачував комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг, послуг за утримання будинку та прибудинкової території, за тепло, газ, електроенергію, інтернет, домофон. Оригінали квитанцій та довідки ЖБК «Київський-6» надавались при розгляді справи № 947/13631/24. Про їх відносини з померлим, як чоловіка та дружини свідчать фотокартки, на яких зображені вони з померлим, з родичами, у сімейному колі, з друзями (фото у матеріалах справи № 947/13631/24). Також позивачка зазначає, що з колишнім чоловіком вона розлучилась 27.11.1984 року, після чого зустріла [PERSON] , з яким почали спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу та проживали разом до дня його смерті ( [INFO] ). У своїх обґрунтуваннях сторона позивача посилається на статті 15,16, 1216, 1218, 1258, 1261, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 27, 36, 60, 74 СК України, а також правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2012 у справі № 6-97с11, у справі №522/25049/16-ц, позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, а також на правову позицію, викладену у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування». Просить позовні вимоги задовольнити. Також у прохальній частині позовної заяви позивачка просить оглянути справу№ 947/13631/24, а також викликати та допитати в якості свідків щодо підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відзив на позовну заяву Правом подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалась, письмові пояснення у справі від сторони відповідача також не надходили. Пояснення третіх осіб 10.02.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення від представника третьої особи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У письмових поясненнях зазначив, що оскільки ухвалене рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнання за [PERSON] права спільної сумісної власності на квартиру не вплине на права та обов`язки Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вважає, що наявні підстави для виключення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з кола учасників справи. Процесуальні дії та рух справи Представник позивачки 24.12.2024 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , тертя особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вказаним позовом, відповідно до якого просить суд - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період січня 2004 року до [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,9 кв.м., житловою 45,2 кв.м. (вартість 1/2 частини згідно наданої довідки про оціночну вартість становить 1016670,27 гривень). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою судді від 25.12.2024 позовну заяву залишено без рух та надано позивачці строк для усунення недоліків: доплатити судовий збір відповідно звіту про оцінку майна у розмірі 8954,80 грн. На виконання вказаної ухвали представником позивачки 30.12.2024 подано заяву про усунення недоліків та долучено платіжну інструкцію про доплату судового збору у вказаному розмірі. Ухвалою судді від 09.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.02.2025. Підготовче засіданні 06.02.2025 відкладене за клопотанням представника правонаступників відповідача [PERSON] адвоката Рижих Д.О. з метою надання часу спадкоємцям відповідача у належний процесуальний спосіб вступити у справу. Підготовче засідання відкладене на06.03.2025. 10.02.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення від представника третьої особи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до яких просить виключити зі складу учасників справи № 947/41231/24 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та повідомити про результати розгляду справи, надіславши копію прийнятого рішення на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 11.02.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли пояснення, відповідно до яких просить виключити зі складу учасників справи Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При цьому представник третьої особи зазначила, що ураховуючи позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнання права спільної сумісної власності на майно, то ухвалене у справі рішення жодним чином не вплине на права та обов`язки третьої особи. 06.03.2025 від позивачки надійшло клопотання про заміну третьої особи, зокрема просить залучити до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приморську державну нотаріальну контору у місті Одесі, замінивши нею Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Підготовче засідання 06.03.2025 відкладене на 02.04.2025. 01.04.2025 від представника позивачки надійшло клопотання про заміну відповідача у справі [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . У підготовчому засіданні 02.04.2025, ухвалою суду задоволено клопотання адвоката Неголюка С.Б. про заміну відповідача у справі шляхом заміни відповідача [PERSON] , [INFO] , на належного відповідача, його процесуального правонаступника [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання відкладене до 30.04.2025. 30.04.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Рижих Д.О. про витребування доказів, а також заява про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Підготовче засідання 30.04.2025 за клопотанням представника позивачки адвоката Неголюка С.Б. з метою ознайомлення заявлених представником відповідачки клопотань та підготовки своєї позиції з приводу їх розгляду відкладене на 19.05.2025. Підготовче засідання 19.05.2025 за клопотанням представника позивачки адвоката Неголюка С.Б. у зв`язку із його хворобою відкладене на 18.06.2025. У підготовчому засіданні 18.06.2025 розглянуто клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Рижих Д.О. про витребування доказів, яке задоволено: витребувано докази з Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області (відомості про джерела та розмір доходу [PERSON] та [PERSON] ) та з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (повний витяг з ДРАЦС, що містить усі відомості про акти цивільного стану, зміни та іншу інформацію, внесену до нього щодо громадян [PERSON] та [PERSON] ). Також підготовчому засіданні від 18.06.2025 розглянуто клопотання позивачки про заміну третьої сторони у справі, яке задоволено: залучено до участі у справі Приморськудержавнунотаріальнуконторуу містіОдесі, замінивши третю особу Південне міжрегіональнеуправління Міністерства юстиції (м. Одеса). Підготовче засідання відкладене на 16.02.2025. 07.07.2025 до суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані докази та інформація надійшов лист з проханням уточнити вид Витягу, який витребовується судом. 14.07.2025 до суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли витребувані докази та інформація. Також 14.07.2025 до суду надійшли витребувані докази та інформація з ГУ ДПС України в Одеській області. Відповіді та докази долучені до матеріалів справи у підготовчому засіданні 16.07.2025. Підготовче засідання 16.07.2025 за клопотанням представників сторін відкладене на 16.09.2025 (у період з 07.08.2025 по 05.09.2025 головуюча суддя у справі перебувала у щорічній відпустці). 12.08.2025 до суду від третьої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла зава про розгляд справи за відсутності її представника, заперечень щодо винесення рішення не має. У підготовчому засіданні 16.09.2025 суд розглянув клопотання представників сторін щодо виклику [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для допиту їх в якості свідків, задовольнив та постановив викликати вказаних осіб у судове засідання для проведення їх допиту в якості свідків, про що постановив ухвалу на місці, яка занесена до протоколу засідання 16.09.2025. Окрім цього, суд під час підготовчого провадження неодноразово наголошував та роз`яснював представнику позивачки, що нормами ЦПК України не передбачений огляд іншої судової справи як окремої процесуальної дії. Ураховуючи принцип цивільного судочинства щодо змагальності сторін, меж судового розгляду, який здійснюється в межах позовних вимог та на підставі доказів, поданих сторонами у справі, увага представника позивачки звернута на те, що огляд відповідних доказів у справі можливий після їх надання стороною у справі або їх витребування за відповідним клопотанням сторони у справі, відповідно до норм ст. 84 ЦПК України. При цьому суд з`ясував, що представник позивачки у цій справі також був її представником у справі № 947/13631/24, матеріали якої просить оглянути суд під розгляду цієї справи, що наділяє останнього можливістю ознайомитись з матеріалами тієї справи зі зняттям копій необхідних стороні позивача документів та долучення їх до матеріалів цієї справи відповідно до норм ЦПК України. З такими клопотаннями сторона позивача у цій справі до суду не зверталась. Окрім цього, під час надання пояснень суду, позивачка та її представник зазначили, що квитанції на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , видавались на ім`я [PERSON] , а їх оплата здійснювалась з платіжної кратки самого [PERSON] , позивачка особисто через відділення банків або шляхом використання своєї платіжної картки оплати за житлово-комунальні послуги по цій квартирі не здійснювала. У засіданні 16.09.2025, з урахуванням думки представників сторін, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Судове засідання призначене на 23.10.2025. У судовому засіданні 23.10.2025 розпочатий розгляд справи по суті, встановлені фактичні обставини справи. При цьому сторона позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідачки адвокат Рижих Д.О. заперечував проти задоволення позовних вимог через недостатність доказів, які б підтверджували спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків,спільне придбання майна чи виховання дітей. Зокрема, вказав на відсутність будь-яких доказів, окрім наданих показань в якості свідка матері позивачки [PERSON] , на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю до придбання квартири, тобто до 25.01.2019. Звернув увагу суду на пункт 6 Договору купівлі-продажу від 25.01.2019, яким підтверджений факт придбання у власність [PERSON] квартири [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] засвідчив, що у шлюбі не перебуває та ні з ким однією сім`єю без укладання шлюбу не проживає, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим договором не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи які б могли поставити питання про визнання за ним права на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 и 97 Сімейного Кодекса відсутні. Щодо наданої стороною позивача боргової розписки представник відповідачки зазначив, що [PERSON] нібито позичила у своєї матері [PERSON] одну тисячу доларів США для участі в придбанні квартири зі своїм чоловіком [PERSON] ; розписка датована 25.12.20218; у розписці міститься власноручний напис [PERSON] про те, що вона згодна з терміном повернення боргу. Звертає увагу на те, що вказана розписка виконана таким чином, щоб було дуже зручно в майбутньому його використовувати у якості доказу по цивільної справі, тобто в ньому вказане, що гроші беруться для придбання квартири и що [PERSON] є «гражданським супругом», тобто ідеальний доказ для цієї справи. На думку представника відповідачки ідеальність викладеного тексту розписки для цієї справи викликає сумнів у складанні такої розписки саме 25.12.2018. Вважає цей документ штучно створеним доказом у цій справі, оскільки сума боргу є незначною, щоб надавати її під розписку, а відносини, та стосується взаємовідносин між матерію та донькою. Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та похованням [PERSON] не підтверджує факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим. Окрім цього, представники відповідачки адвокат Рижих Д.О. та [PERSON] , яка є родичем сім`ї [PERSON] , зазначили про відсутність у сім`ї інформації про відносини між [PERSON] та [PERSON] , вони жодного разу про неї не чули, її не бачили та з нею не спілкувались, про смерть [PERSON] вони дізнались від правоохоронних органів, після розблокування мобільного телефону [PERSON] . У судовому засіданні 23.10.2025 допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Оголошено перерву до 10.12.2025 з метою виклику у судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні 10.12.2025 допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . На стадії дослідження письмових доказів у справі оголошено перерву у судовому засіданні до 20.01.2026. Водночас заявлені свідки [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, представниками сторін явку не забезпечили, з відповідними клопотаннями до суду не звертались, на їх допиті не наполягали. У судовому засіданні 20.01.2026 досліджені письмові докази, за заявами представників сторін у засіданні оголошена перерва для надання можливості представникам сторін підготуватися до судових дебатів. У судовому засіданні 28.01.2026 під час судових дебатів сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] з 01.01.2004 по 29.05.2023 (день його смерті) та визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому представник позивачки зазначив про достатність наданих стороною позивача доказів на підтвердження факту проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зокрема стверджує, що факт проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та дружини та сплати за спожиті житлово-комунальні послуги підтверджується довідкою № 6 від 02.10.2023, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Київський-6», про те, що [PERSON] , до дня смерті [INFO] проживав разом із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство. Також, факт їхнього проживання як подружжя та ведення спільного господарства у судовому засіданні підтвердили свідки, які проживають по сусідству: [PERSON] , [PERSON] та мати позивачки [PERSON] . Також представник позивачки зауважив, що саме по собі зазначення в договорі купівлі-продажу спірної квартири про неперебування відповідача в шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах без установлення контексту такого твердження не може свідчити про непроживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу на момент укладення цього договору. Так, підписання відповідачем типового договору купівлі-продажу із застереженням про неперебування в шлюбних стосунках є його одностороннім волевиявленням. Позивачка, не будучи стороною цього договору, будь-якого впливу на таке волевиявлення не має, а механізму оспорення правочину в частині згаданого застереження чинним законодавством не передбачено. Тому включення такого пункту в договір купівлі-продажу (як і його відсутність) саме по собі не може створювати, змінювати або припиняти прав та обов`язки сторін цього спору в контексті їх стосунків як чоловіка та жінки. Обставина проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає встановленню судом у кожному конкретному випадку після надання оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності. Позивачка [PERSON] у судових дебатах, серед іншого, заначила, що вони дійсно проживали разом із [PERSON] як чоловік та дружина тривалий час. За час спільного проживання вона готувала, прибирала, правала, доглядала за хворою матір`ю [PERSON] , відношення до неї з боку матері [PERSON] було позитивне. Разом з [PERSON] скуплялись у магазинах, на ринку. Щодо їх взаємовідносин зазначила, що [PERSON] міг піти до своїх знайомих, товаришів, друзів без неї та не повідомити про це, натомість міг подзвонити і сказати, що затримується; йому не подобалось, коли йому телефонували із запитаннями Де він? Та коли буде? Тому [PERSON] не турбувала його, якщо він затримувався після роботи та не з`ясовувала його місцезнаходження. Також позивачка зазначила, що якщо родичам [PERSON] і не було про неї відомо, це не означає, що її не було зовсім. У судових дебатах представник відповідачки адвокат Рижих Д.О., посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі № 202/5008/16-ц (постанова від 25.11.2019), зазначив про недостатність наданих стороною позивача доказів на підтвердження факту проживання майже 20 років [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Також відсутні інші докази, окрім показань матері позивачки [PERSON] , які б підтверджували факт їхнього проживання однією сім`єю до 25.01.2019. Також під час судових дебатів представник відповідачки звернув увагу на такий доказ як Довідку, видану за місцем вимоги та підписану головою ЖСК Міхіної Н.М., з тексту якої вбачається, що позивачка з померлим дійсно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з 25 січня 2019 по день смерті [PERSON] - [INFO] , та позивачка сплачувала за житлово-комунальні послуги. Водночас зазначив, що з показань наданих свідком [PERSON] вбачається, що вона познайомилась з [PERSON] під час того, коли він приніс відповідні документі, підтверджуючи його право власності на квартиру. При цьому свідок показала, що [PERSON] повідомив їй про те, що в квартирі він буде проживати разом зі своєю матір`ю, та повідомив свій номер мобільного телефону та номер мобільного телефону своєї матері. Про те, що разом з ними буде проживати інші особи, зокрема позивачка, нічого голові кооперативу не повідомляв. Також свідок пояснила, що їй невідомі обставини сімейного життя [PERSON] до того, як він почав проживати у цьому будинку. Таким чином, представник відповідачки вважає надану Довідку відображенням суб`єктивної думки [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. Довідка в частини констатації факту оплати [PERSON] комунальних услуг суперечить як показанням самої [PERSON] , так і поясненням позивачки [PERSON] . Вказаний доказ охоплює лише період, починаючи з 25.01.2019, та не містить інформації щодо ведення спільного господарства та проживання позивачки з померлим однією сім`єю починаючи з 01.01.2004 та до [INFO] . Більш письменних доказів які б прямо чи побічно підтверджували або б спростовували факт проживання однією сім`єю суду не надано. Письмові промови у судових дебатах представників сторін за їх заявами долучені до матеріалів справи. Позивачка та представники сторін обмінялись репліками, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення і проголошення на 06.02.2026. Встановлені судом фактичні обставини справи Позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись із позовом [PERSON] вказала, що проживала однією сім`єю із [PERSON] з 01.01.2004 року та по день його смерті. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] 28.11.1984 року розлучилась з [PERSON] , прізвище після розірвання шлюбу не змінювала. Відповідно до витребуваної з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформації та Витягів з актів реєстрації шлюбу, [PERSON] після 27.11.1984 (після розлучення) шлюб з іншим чоловіком не реєструвала. [PERSON] перебував у шлюбі з 19.11.1999 по 02.09.2003, після чого у зареєстрованому шлюбі не перебував. Згідно з поясненнями позивачки та показаннями свідка [PERSON] , матері позивачки, [PERSON] познайомили з [PERSON] та приблизно у листопаді 2003 року він запропонував їй жити разом, на що позивачка погодилась та приїхала проживати до нього у квартирі на 1-ій станції Люстдорфської дороги, після чого після придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] , переїхали до вказаної квартири т, де продовжували проживати разом до дня смерті [PERSON] . Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер у місті Одесі [INFO] , актовий запис про смерть № 5650. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала докази, які, на її думку, обґрунтовують заявлені вимоги. На підтвердження спільного проживання за останньою адресою: [ADDRESS] , наданий Договір купівлі-продажу від 25.01.2019, відповідно до якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , за 837 203 грн. Згідно з пунктом 6 вказаного Договору, встановлено, що [PERSON] , як покупець, засвідчив, що у шлюбі не перебуває та ні з ким однією сім`єю без укладання шлюбу не проживає, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до ст.ст. 65,74 та 97 СК відсутні. Відповідно до Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 11.06.2023, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , право власності зареєстроване 25.01.2019 приватним нотаріусом Богун І.А. Одеського міського нотаріального округу. Позивачка на підтвердження участі у придбанні вказаної квартири надає розписку від 25.12.2018, відповідно до якої позивачка [PERSON] отримала у позику від своєї матері [PERSON] 1 000,00 доларів США для участі у придбанні квартири зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] . Вказаний борг зобов`язується повернути через 6 місяців. Вказана розписка написана позивачкою та нею підписана. Згідно з наданими показаннями в якості свідка матір`ю позивачки [PERSON] , остання показала, що ініціатором складання вказаної розписки був саме [PERSON] , на її складанні свідок не наполягала. При цьому показала, що вказана розписка у неї не зберігалась. Вказану розписку склала позивачка. У наданій стороною позивача Довідці Житлово-будівельного кооперативу «Київський-6» від 09.10.2023 № 6, підписаною головою кооперативу МіхіноюН.М.,зазначено, що [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] та вела з ним спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з 25.01.2019 по день його смерті [INFO] та сплачувала за житлово-комунальні послуги. Борги за житлово-комунальні послуги на 01.09.2023 відсутні. Згідно з наданими позивачкою під час судового розгляду поясненнями, після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати у вказаній квартирі та сплачувати за житлово-комунальні послуги. Наразі продовжує проживати у вказаній квартирі. Відповідно до Договорів на організацію поховання та проведення поховання від 01.06.2023 та від 02.06.2023, укладених між ФОП [PERSON] та [PERSON] , замовником послуг виступала позивачка. Місцем виконання вказаних договір визначено [PERSON] . У вказаних договорах адресою замовника (позивачки) вказана адреса: [ADDRESS] . На підтвердження оплати за ритуальні послуги з поховання [PERSON] у розмірі 27 770,00 грн позивачка надала копію Квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.06.2023. У подальшому, після смерті [PERSON] , 17.11.2023, позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Петкова Н.М. Одеського міського нотаріального округу із Заявою компетентним органам нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заява зареєстрована в реєстрі за № 1148. Також позивачка на підтвердження попереднього звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в окремому провадженні надала копію ухвали Київського районного суду м. Одесі від 05.11.2024 у справі № 947/13631/24, відповідно до якої її заяву залишено без розгляду з підстав наявності спору між нею та дядьком померлого [PERSON] [PERSON] , оскільки встановлення вказаного юридичного факту тягне за собою виникнення у заявниці права на визнання частини квартири спільним сумісним майном. Згідно з витребуваною з ГУ ДПС України в Одеській області інформацією за період з 01.01.2004 по 29.05.2023 та Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, [PERSON] за період з січня 2004 року по грудень 2008 року отримала дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 54 750,20 грн, за період з січня 2009 року по грудень 2013 року у розмірі 126 254,99 грн, за період з січня 2014 року по грудень 2018 року у розмірі 256 318,85 грн, за період з січня 2019 року по травень 2023 рік у розмірі 11 295,09 грн, всього за період з січня 2004 року по травень 2023 року дохід склав 448 619,13 грн. Відповідно до витребуваної з ГУ ДПС України в Одеській області Інформації про доходи, отримані від податкових агентів, [PERSON] за період з січня 2004 року по травень 2023 року отримав дохід у розмірі 1 480018,33 грн. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено проживання позивачки [PERSON] разом із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , починаючи з 25.01.2019. Також з наданих показань вказаними свідками, встановлено, що [PERSON] після придбання квартири, звернувся до [PERSON] як голови житлово-будівельного кооперативу з метою надання копій правовстановлюючих документів для оформлення на його ім`я рахунку для оплати за житлово-комунальні послуги. Свідок [PERSON] також повідомила, що він прийшов зі своєю матір`ю, та на її запитання щодо осіб, які будуть проживати у квартирі, [PERSON] повідомив, що буде проживати він та її мати. Окрім цього, [PERSON] для зв`язку на різні випадки залишив свій номер телефону та номер телефону своєї матері. Контактні дані [PERSON] як співмешканки, або особи, яка може проживати у вказаній квартиріразом з ним, [PERSON] . [PERSON] не надавав, про неї не повідомляв. Згодом свідкам [PERSON] та її доньці [PERSON] , яка кожного дня заходила після роботи до своєї матері, приблизно у лютому 2019 року, стало відомо про те, що у квартирні [PERSON] також проживає позивачка [PERSON] .Питання щодо занесення до домової книги номеру телефону [PERSON] ніким не порушувалось та не ініціювалось, телефон так і не було занесено до домової книги. Також свідкам було відомо, що мати [PERSON] дуже хворіла, перенесла інсульти, померла приблизно у вересні 2019 року, до цього часу [PERSON] (позивачка) доглядала за нею. Свідки сприймали Позивачку як співмешканку, дружину [PERSON] , оскільки вона піклувалась про мати, та про [PERSON] , а останній виглядав доглянутим, охайним та по ньому було видно, що у них гарні стосунки. Свідок [PERSON] декілька разів заходила у гості до позивачки, однак жодного разу [PERSON] , не було вдома, разом [PERSON] та [PERSON] під час своїх візитів свідок не бачила, описати їх стосунки, як і самого [PERSON] , не може. Під час бесід за чаєм або кавою, розмов про спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не вели, позивачка не розповідала (не ділилася) обставинами коли, за яких обставин вони познайомились. Зі слів [PERSON] , вони з [PERSON] проживали разом ще до переїзду до цієї квартири. Про відносини між матір`ю [PERSON] та [PERSON] , остання не розповідала. Також свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що їм не відомо про відвідування [PERSON] його родичами за час його проживання у цій квартирі. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] (представник відповідачки) звернулась до неї з питанням, у якій саме квартирі проживає [PERSON] , представившись його родичкою, та це було приблизно через 10 днів після його смерті та проведення поховання. Про смерть [PERSON] дізналась сусідка [PERSON] , яка побачила, що двері у його квартиру були відкриті, та піднялася до свідка [PERSON] , після чого вони разом спустилися до квартири [PERSON] , та побачили його мертвим, після чого викликали поліцію та швидку. Копію Свідоцтва про смерть [PERSON] свідку [PERSON] . 30.05.2023 принесла [PERSON] , яка продовжувала проживати у квартирі, боргів з оплати за житлово-комунальні послуги були відсутні. Свідок [PERSON] також повідомила, що вважала [PERSON] (позивачку) та її чоловіка (як потім їй стало відомо [PERSON] ) жінкою та чоловіком, оскільки у розмові [PERSON] казала «чоловік». Також бачила кілька разів їх з вікна як вони виходили на вулицю разом та повертались додому. Про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] до придбання квартири по [ADDRESS] , тобто до 25.01.2019, заявила під час допиту свідок [PERSON] . Мати позивачки як свідок показала, що її донька разом з [PERSON] уперше приїхали до неї в гості на Новий 2004 рік, де були також присутні інші родичі [PERSON] , саме тоді і відбулось знайомство родини позивачки з [PERSON] . У подальшому [PERSON] та [PERSON] неодноразово приїздили у гості до свідка, зокрема: на кожен Новий рік, день народження матері позивачки, а також просто у гості навідатись. Водночас на запитання суду повідомила, що вона жодного разу не приїздила до них у гості у місця проживання її доньки та [PERSON] , ані на 1-у станцію Люстдорфської дороги, ані на просп. Небесної Сотні, пояснюючи це тим, що для цього не було необхідності, тим паче, що вона ще у 2006 році працювала, вони також були зайняті на роботі, а також через те, що вони самі відвідували її.Свідок підтвердила, що [PERSON] наприкінці 2018 року вирішив придбати квартиру, у зв`язку з чим вони звернулись до неї, оскільки не вистачало коштів на її придбання, та [PERSON] надавала у борг [PERSON] та своїй доньці [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] . Вказані кошти вони повернули їй упродовж року. Окрім цього свідок повідомила, що з 2005 року до квартири, де проживали [PERSON] з [PERSON] переїхала мати [PERSON] , після чого почали проживати утрьох. Зі слів [PERSON] , вона доглядала мати, коли вона захворіла. На похованнях матері [PERSON] позивачка присутньою не була, оскільки [PERSON] сказав, що вона не приїжджала. З наданих суду позивачкою та представником відповідачки [PERSON] пояснень встановлено, що родичі [PERSON] не знали про його відносини з позивачкою, про їх спільне проживання майже 20 років. [PERSON] про відносини з [PERSON] їм не розповідав, безпосередньо родичі [PERSON] та [PERSON] ніколи не спілкувались, номерами телефонів не обмінювались, зі святами один одних не вітали. Згідно з поясненнями позивачки судом також встановлено, що коли родичі [PERSON] приїздили з Ізраїля до нього у гості в Одесу (приблизно у 2016 році, коли вони проживали на 1-йі станції Люстдорфської дороги), він просив [PERSON] на цей час пожити у її матері, а після від`їзду родичів. [PERSON] пояснила це тим, що це особливість характеру [PERSON] : він не ділився особистим життям з іншими, у тому числі мабуть і з родичами, тому їм про їх відносини нічого не відомо. Хоча з друзями та родичами позивачки він був знайомий, разом ходили до них у гості. З показань матері позивачки свідка [PERSON] також встановлено, що свідок з матір`ю [PERSON] знайомі не були, ніколи з нею не бачились та не спілкувались. Допитаний в якості свідка [PERSON] , який був знайомий з [PERSON] з дитинства та тривалий час підтримував з ним дружні стосунки, повідомив, що про стосунки [PERSON] із жінкою або жінками йому нічого не відомо. Як йому було відомо, [PERSON] майже усе своє життя проживав зі своєю матір`ю, яка ним опікувалась і так би мовити «тримала при собі»: часто бачив їх разом на базарі та в інших місцях, коли зустрічав [PERSON] , він завжди був з мамою, поки вона була жива. Про [PERSON] він ніколи не чув та ніколи її не бачив. Неодноразово приходив до [PERSON] в гості, коли останній проживав як на «масиві (1 станція)», так і на [PERSON] . Під час перебування у гостях жінок не було. Лише один раз він запитав у [PERSON] про його особисте життя, чи перебуває він з кимось у стосунках, на яке [PERSON] не відреагував (відповів по типу «не треба про це..»). Перебуваючи у гостях у квартирі по просп. Небесної Сотні, присутності іншої жінки, за його враженням, не відчувалось; при цьому квартира була недоглянута та потребувала ремонту. На похованнях матері [PERSON] був присутній, однак [PERSON] там не бачив, на похованні були присутні інші жінки, ураховуючи їх вік, то були однокласниці [PERSON] . Мотиви суду Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно,набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі№ 199/3941/20. У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі№ 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Оцінка доказів та висновки суду Вирішуючи спір у вказаній справі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд виходить з принципу достатності та переконливості доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, а також притаманних подружжю відносин. Надаючи оцінку показанням свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд виснував, що їх пояснення носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін. Показання допитаних свідків не підтверджують наявності у них усталених відносин, які притаманні подружжю та не є достатнім доказом для доведення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, Сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Саме тільки цей факт не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період (з 01.01.2004 по 29.05.2023) однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки стороні позивача необхідно було надати достатні та належні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Таких доказів суду не надано. При цьому не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність відносин, притаманних подружжю до 25.01.2019. З показань друга [PERSON] свідка [PERSON] взагалі не вбачається з боку [PERSON] ставлення до спільного проживання з позивачкою як до подружніх стосунків, оскільки останній нікому про неї не розповідав, як і не повідомляв інформацію про спільне їх проживання. Надані показання свідком [PERSON] , матір`ю позивачки, носять загальний характер та підтверджують лише факт спільного проживання, без конкретизації тих відносин, які фактично існували між позивачкою та померлим; при цьому надані показання не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю, ведення господарства між [PERSON] та [PERSON] , дійсних шлюбних стосунків, притаманних подружжю, оскільки як показала свідок, вона жодного разу не приїздили до них у гості, а отже зробити висновки про наявність чи відсутність дійсних шлюбних відносин між ними свідок не могла. Відсутність таких обставин як знайомство між собою матерів, знайомство [PERSON] з родичами [PERSON] та введення її у його родину в якості жінки також свідчить лише про близькі стосунки між чоловіком та жінкою, які не мають ознак тих шлюбних відносин, з яких випливають спільні права та обов`язки. Під час надання оцінки показанням вказаних свідків, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18), відповідно до якого, сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Дослідженням витребуваних з органів ДПС України інформаційних довідок про доходи [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останній мав достатній дохід для того щоб придбати вказану квартиру на власні особисті кошти, а розмір доходів [PERSON] для участі у спільному придбанні квартири не є суттєвим. Оцінюючи розписку про запозичення [PERSON] у своєї матері 1000 доларів США на придбання спільної з [PERSON] квартири, суд зауважує, що згідно з показаннями [PERSON] на складанні вказаної розписки наполягав сам [PERSON] , ким саме складалась розписка свідок не пам`ятає, як і не пам`ятає самого змісту розписки. Як встановлено судом, розписка складена та підписана позивачкою. Суд також вбере до уваги, що під час надання показань свідок зазначила, що саме [PERSON] вирішив придбати квартиру. Оцінюючи Договір купівлі-продажу від 25.01.2019 квартири [ADDRESS] , зокрема пункт 6, відповідно до якого [PERSON] як покупець, засвідчив, що у шлюбі не перебуває та ні з ким однією сім`єю без укладання шлюбу не проживає, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до ст.ст. 65,74 та 97 СК відсутні, суд доходить таких висновків. На момент придбання вказаної квартири (січень 2019 року), як зазначає позивачка та повідомляє свідок [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] вже проживали однією сім`єю щонайменше 15 років (рахуючи з листопада 2003 року). Водночас, під час придбання квартири [PERSON] не вказує про [PERSON] як про особу, з якою він фактично перебуває у шлюбних відносинах та/або проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що на думку суду свідчить про відсутність з його боку ставлення до їх з позивачкою відносини як шлюбних, та таких, з яких у них виникають та існують права та обов`язки, притаманні подружжю. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Суд надаючи оцінку належності та достатності наданих стороною позивача доказів, також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.09.2023 у справі № 552/4291/22, відповідно до якої Суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо Під час розгляду справи суд дослідивши вищевказані докази, дійшов висновку, що позивачкою не доведений факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по день його смерті. Саме по собі фактичне проживання за однією адресою, а також перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити про те, що особи проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за відсутності доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності прав та обов`язків один до одного тощо. Отже суд виснував про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо посилань представника позивачки на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 20.02.2012 у справі № 6-97с11, у справі №522/25049/16-ц, позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, вказані позиції враховані судом під час розгляду вказаної справи, зокрема під час надання оцінки наданим сторонами доказів щодо їх належності та достатності, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed