Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що навчається на 3 курсі у Прилуцькому технічному фаховому коледжі, на денній формі навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. Син перебуває на утриманні позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти оскільки є працездатною особою і має можливість надавати аліменти, у зв`язку з чим і подано даний позов. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надав відзиву на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено що сторони перебували з 14 липня 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 квітня 2020 року було розірвано (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області складений відповідний актовий запис №500 (а.с.6). Відповідно до довідки №372 від 02.09.2025 року, виданої директором Прилуцького технічного фахового коледжу Павлом Черніковим, вбачається, що [PERSON] є студентом 3 курсу, групи А спеціальності 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка денної форми навчання, закладу фахової передвищої освіти. Навчається з 01.09.2023 року до 15.06.2027 року (а.с.10). Згідно копії Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади № 2023/004675375 сформованого 22.06.2023 року вбачається, що місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно копії Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади № 2025/009762118 сформованого 18.07.2025 вбачається, що місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ( а.с.5). Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Якщо батьки добровільно не виконують свій обов`язок, аліменти можуть бути стягнені в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: а) повнолітні дочка, син; б) той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Батьки є законними представниками своїх дітей тільки до досягнення ними повноліття. Втім, в законі визнане за можливе закріпити за матір`ю, батьком право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина. Однак таке право надане тільки тому з батьків, з ким проживають дочка, син. Як правило, саме цей з батьків продовжує добровільно утримувати дочку, сина протягом часу продовження навчання, фактично виконуючи обов`язок і за іншого з батьків. Один з батьків може подати позов про надання утримання повнолітнім дочці, синові і в тому разі, якщо дитина проживає окремо, оскільки навчання в іншому населеному пункті є досить розповсюдженим. Дочка, син можуть проживати в гуртожитку, у родичів або наймати житло, але таке проживання є тимчасовим лише на період навчання. Тому очевидним є те, що у такому випадку вирішального значення набуває не фактичне спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у Прилуцькому технічному фаховому коледжі, тому [PERSON] має повне право на звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, оскільки саме вона добровільно та самостійно продовжує утримувати сина. Зважаючи на те, що сторони являються батьками [PERSON] та зобов`язані матеріально утримувати його, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки наразі є здоровим та перебуває у працездатному віці, що ним не оспорюється, тому може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, при цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження неможливості надання ним такої матеріальної допомоги, у зв`язку з чим суд приходить до беззаперечного висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1331,20 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, ст.180-184,199-200 СК України,

Outcome: approved