Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 04.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) за №04.06.2025-100001588. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом використання [PERSON] , направленого позивачем на фінансовий номер телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора Е921. Відповідно до умов Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит: у розмірі - 15000,00 грн., строком - на 168 днів; дата повернення кредиту - 18.11.2025 року; процентна ставка «Стандарт» - у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших сіми чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за тими, до яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентних ставок не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 5% від суми кредиту або 750,00 грн. у кожному з чергових періодів; денна процентна ставка - 0,91%; неустойка - 225,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Продовження строку, на який надається кредит не передбачено. Свої зобов`язання за договором ТОВ «Споживчий центр» виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подачі позову до суду, утворилась заборгованість в розмірі 45450,00 гривень. Представник позивача просить суд стягнути кредитну заборгованість та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення, судова повістка про день, час і місце судового засідання була вручена від 12.01.2026 року. Відзив не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів згідно ст. 279 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 04.06.2025 року [PERSON] ознайомилась з пропозицією (а.с. 32-34) та подала заявку про укладення кредитного договору до ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 35). Згідно підтвердження укладення кредитного договору кредитний договір (оферти) №04.06.2025-100001588 було укладено 04.06.2025 року, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі - 15000,00 грн., строком - на 168 днів; дата повернення кредиту - 18.11.2025 року; процентна ставка «Стандарт» - у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших сіми чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за тими, до яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентних ставок не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 5% від суми кредиту або 750,00 грн. у кожному з чергових періодів; денна процентна ставка - 0,91%; неустойка - 225,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Продовження строку, на який надається кредит не передбачено. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом використання [PERSON] , направленого позивачем на фінансовий номер телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора Е921. (а.с. 38). З огляду на Довідку №1-1212 від 12.12.2025 року, надану ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої між ним та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, відповідно до умов якого 04.06.2025 року було успішно перераховано грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] за договором кредиту №04.06.2025-100001588, номер транзакції в системі i-Pay.ua - 762441169 (а.с. 39, 46-50). Відповідно до Довідки-розрахунку, заборгованість [PERSON] по кредитному договору №04.06.2025-100001588 від 04.06.2025 року на день звернення до суду з позовом складає 45450,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - основний борг, 19950,00 грн. - проценти по кредиту, 750,00 грн. - комісія за надання кредиту, 2250,00 грн. - комісія за обслуговування, 7500,00 грн. - неустойка (а.с. 40). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Із [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором №04.06.2025-100001588 від 04.06.2025 року, розмір якої станом на день звернення до суду складає 45450,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - основний борг, 19950,00 грн. - проценти по кредиту, 750,00 грн. - комісія за надання кредиту, 2250,00 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 7500,00 грн. - неустойка. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved