Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 19.11.2025 року через підсистему Електронний суд надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позовна заява обгрунтована тим, що 10.02.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем Skoda, д.н.з. [NUMBER] , у м.Одесі ао вул.Балківська, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.03.2025 року (справа №521/2644/25). На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до Звіту №27-03-2025 від 24.04.2025 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat, д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням зносу з врахуванням ПДВ становить 20 785,96 грн. Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 3 200,00 грн. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.1 ч.1 ст.43 Закону № 3720-IX, з урахуванням лімітів страхової відповідальності (страхових сум) та інформації, наявної в розпорядженні МТСБУ, останнє 12.05.2025 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 18 734,86 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, така виплата була здійснена на підставі наказу МТСБУ №3.1/14536 від 08.05.2025 року. На підставі зазначеного, зважаючи на те, що в добровільному порядку відповідач вимогу МТСБУ щодо відшкодування шкоди у порядку регресу не виконав, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Матеріали позову суддя отримала 20.11.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №2027153 від 20.11.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 27.06.2024 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.11.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 06.01.2026 року. Розгляд справи призначений на 06.01.2026 року було відкладено на 11.02.2026 року. Про розгляд справи 11.02.2026 року сторони були сповіщені належним чином. Відповідач [PERSON] відзив та заяв по суті справи суду не надавав. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст.268 ЦПК України, та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м.Одеси, періодичним включенням світла, також враховуючи перебування судді Домусчі Л.В. у відпустці з 23.02.2026 року по 27.02.2026 року та у відряджені 02.03.2026 року датою складання повного тексту ухвали є 03.03.2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Судом встановлено, що 10.02.2025 року о 09:45 у м.Одеса по вул.Балківська водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Skoda, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.03.2025 року (справа №521/2644/25) (а.с.7). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі «СовтрансавтоХолдинг» проти України», а також у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів, щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно з відомостями Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, даними довідки НПУ про обставини ДТП та повідомлення про ДТП вбачається, що винуватець ДТП, а саме: відповідач керував автомобілем засобом Skoda, д.н.з. [NUMBER] , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка» (а.с.8, 9-10). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 3720-IX), на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями пп.«ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху України та ст.16 Закону України «Про дорожній рух». Однак, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання ДТП застрахована не була. Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону № 3720-IX МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Власником постраждалого автомобіля Fiat», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний № [NUMBER] (а.с.12зв.). 13.02.2025 року [PERSON] було подано до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.02.2025 року (а.с.11). Також, 13.02.2025 року [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (а.с.12). За фактом даного ДТП МТСБУ було відкрито регламентну справу №115868. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону № 3720-IX у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи. Відповідно до ст.27 Закону №3720-IX, страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті (п.1 ч.1). Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (ч.2). Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу (ч.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів (ч.4). У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою (ч.5). Потерпіла особа, відмовилася від здійснення регламентної виплати в порядку, передбаченому ч.4 ст.27 Закону №3720-IX (на рахунок суб`єкта, який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля), оскільки зазначила в заяві про страхове відшкодування власні банківські реквізити. На виконання своїх обов`язків, передбачених абз.2 ч.4 ст.31 Закону №3720-IX, МТСБУ було проведено 07.03.2025 року огляд пошкодженого транспортного засобу. та проведено автотоварознавче дослідження, в наслідок якого було складено Звіт №27-03-2025 від 24.04.2025 року. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної власнику колісного транспортного засобу №27-03.2025 від 24.04.2025 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику КТЗ Fiat, д.н.з. [NUMBER] , становить 20 785,96 грн. (а.с.14-17). Оскільки досліджуваний автомобіль був виготовлений у 2018 році (тобто його строк експлуатації на момент ДТП перевищував 5 років), то до вартості відновлювального ремонту включалася вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу (тобто з врахуванням зносу). Вартість дослідження щодо розміру збитків становила 3 200,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №18761 від 09.06.2025 року (а.с.27зв.) Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. При цьому договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та Відповідачем не виникало. Приписами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон №3720-IX, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.1 ч.1 ст.43 Закону №3720-IX, з урахуванням лімітів страхової відповідальності (страхових сум) та інформації, наявної в розпорядженні МТСБУ, останнє 12.05.2025 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 18 734,86 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу (з врахуванням зносу без врахування ПДВ). Така виплата була здійснена на підставі наказу МТСБУ №3.1/14536 від 08.05.2025 року, що підтверджується доданими копіями такого наказу та довідки про розмір відшкодування №1 від 02.05.2025 року та платіжної інструкції №14650 (а.с.26, 26зв., 27). Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, засобом інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, покладається в повному обсязі на особу, яка її завдала. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.37 Закону №3720-IX, МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до ч.3 ст.37 Закону №3720-IX, вимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст.22 ЦК України встановлено, що до збитків належать в тому числі і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В даному випадку фактичними витратами МТСБУ були витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності (автотоварознавця), які були необхідними для визначення розміру регламентної виплати. Приписами ст.1191 ЦК України та п.1 ч.2 ст.37 Закону №3720-IX передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оскільки автомобілем Skoda, д.н.з. [NUMBER] , керував відповідач [PERSON] , який визнаний винним у скоєній ДТП 10.02.2025 року, та який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, крім того, відповідачем до суду не було надано відзиву на даний позов, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до [PERSON] та необхідність їх задоволення, а тому стягує з нього витрати позивача по сплаті страхового відшкодування у розмірі 18 834,86 грн., а також витрати за послуги зі складання Звіту №27-03-2025 від 24.04.2025 року у розмірі 3 200,00 грн., що становить загальну суму 21 934,86 грн. Також, чинним законодавством передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно дост.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (платіжна інструкція №0033183 від 28.10.2025 року) (а.с.6). За подання позовної заяви майнового характеру на підставі п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», необхідно сплатити 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028,00 грн. (станом на 2025 рік). МТСБУ зареєстроване у підсистемі «Електронний суд», у зв`язку з чим користується гарантованим правом ч.3 ст.4 Закону України «про судовий збір», якою унормовано, що при подачі до суду процесуальних документів передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Судовий збір за подання даної позовної заяви складає 2 422,40 грн. (3 028,00 грн. х 0,8). Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплативши судові витрати у розмірі 2 422,40грн., які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved