Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

24.07.2025 позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій просять визнати за кожним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті рідної тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] померла рідна тітка позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті останньої, які звернулися до Ковельської нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавиці земельні частки (пай), проте не змогли оформити спадковий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому змушені звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 09.09.2025 позивачі надали заяви про усунення недоліків. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07.11.2025 підготовче судове засідання відкладено для витребування доказів. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №1 за 2007 рік Ситовичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , яка померла [INFO] . За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким належний їй житловий будинок з господарськими побутовими будівлями та спорудами заповіла [PERSON] (заповіт посвідчений секретарем Ситовичівської сільської ради Ковельського району Волинської області 16.01.2004 та зареєстровано в Реєстрі за № 6). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Ситовичівською сільською радою Ковельського району Волинської області. Відповідно до спадкової справи №245/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися її племінники [PERSON] та [PERSON] та які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Стохід" Ковельського району розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в рівних частинах. Інші спадкоємці з заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Постановою державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2025, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За приписами частини 1 та частини 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] на момент смерті [PERSON] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , тобто окремо від спадкодавиці. У встановлений шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, отже вважається таким, що спадщину не прийняв. Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивачі, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до Ковельської державної нотаріальної контори, в тому числі й на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлій вищевказаного нерухомого майна. Враховуючи те, що позивачі у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачами.

Outcome: approved