Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.06.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 00-9831243, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма його умовами. 25.06.2024 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4500,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . На момент подання позовної заяви загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 10 786, 50 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 5175, 00 гривень, заборгованості за відсотками 5611, 50 грн. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС», укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» набуло права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема й за кредитним договором № 00-9831243. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просили суд розглядати справу за його відсутності та згодні на заочний розгляд справи. У поданій заяві просили також стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідачка, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки; відзиву на позов не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 00-9831243, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма його умовами. 25.06.2024 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4500,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . На момент подання позовної заяви загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 10 786, 50 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 5175, 00 гривень, заборгованості за відсотками 5611, 50 грн. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС», укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» набуло права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема й за кредитним договором № 00-9831243. Кредитодавець виконав свої зобов`язання та перерахував на вказаний відповідачем номер карткового рахунку, який зафіксовано в договорі, кошти в розмірі 4500,00 грн, що підтверджується наданим позивачем письмовим доказом, а саме випискою по картковому рахунку відповідача за період 20.01.2025 року по 01.10.2025 року та відповіддю АТ «Ощадбанк» від 23.01.2026. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав. Водночас, обставини, викладені відповідачем у відзиві, повністю спростовуються доказами, які надані позивачем та наявні в матеріалах справи. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 20.08.2025 року, Додаткову угоду № 25770858777 від 11.09.2025 та акт прийому передачі наданих послуг. Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг витрати позивача склали 7000,00 грн. З огляду на викладене, у зв`язку із задоволенням позову, виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 2422,40 грн судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved