Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У листопаді 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що з 2011 року проживала з відповідачем як одна сім"я без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач. На момент звернення до суду з даним позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов"язку утримувати малолітнього сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] є працездатним, з 2022 року проходить військову службу у Збройних Силах України та отримує грошове забезпечення, інших утриманців не має, спроможний виконувати свій обов"язок щодо сплати аліментів на утримання дитини. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 19.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розпорядженням керівника апарату Пулинського районного суду Житомирської області № 39 від 22.12.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 292/1232/25 у зв"язку з відрахуванням зі штату Пулинського районного суду Житомирської області судді Рябенької Т.С. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 справу передано на розгляд судді Гуц О.В. Ухвалою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 24.12.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 14 год. 00 хв. 14 січня 2026 року Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на: 14.01.2026 та 26.01.2026, не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся за вказаною в позовній заяві адресою. До суду повернулися конверти з відмітками про їх невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру № 1031917 від 19.11.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання, призначене на 10.02.2026, відповідач [PERSON] не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Пулинського районного суду Житомирської області. Будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення, на підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки щодо такого вирішення справи не заперечує сторона позивача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Пунктом 3 ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.2012, виданого виконавчим комітетом Великолугівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України № 00054558338 від 04.11.2025, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 9). Згідно копії відомостей Курненської сільської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 484 від 21.10.2025 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , 1995 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н. (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Відповідно до частин 1, 2ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги утримання свого неповнолітнього сина, проти позовних вимог не заперечує, тому суд вважає стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі, на думку суду, здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує його з відповідача в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved