Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Посилалася на те, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2020 року по 03 жовтня 2025 року. Шлюб був припинений на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.09.2025 року. Від шлюбу у нас народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка після припинення сімейних стосунків з відповідачем залишилась проживати з нею та на даний час перебуває на її утриманні. Відповідно до медичного висновку № 126 донька страждає на гіперактивний розлад з когнітивними порушеннями, аутистичною симптоматикою та соціальною дезадаптацією. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.09.2025 року, окрім розірвання шлюбу, вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною шестирічного віку. На даний час [PERSON] вказане рішення не виконує, аліментне утримання не надає. Відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини, не приймає участі у витратах, пов`язаних з забезпеченням нормальних житлових умов дитини, її харчування, придбанням взуття та одягу, а також її здоров`ям, розвитком здібностей та відпочинком, а отже всім необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Всі витрати пов`язані з цим несе виключно вона. Вона, як той з батьків, з ким проживає дитина, намагається забезпечувати належний рівень життя доньки, що пов`язане з розвитком її здібностей, підтримання здоров`я, належного харчування та навчання. Вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати свою малолітню доньку, а вона, як той з батьків, що проживає з дитиною і утримує її матеріально, має право вимагати від відповідача, який проживає окремо, виплати ним певних грошових сум на її утримання, які б забезпечували належні умови життя дитини. Крім цього, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як вбачається з індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 191 від 11.12.2024 року для дитини передбачені реабілітаційні заходи, які вона, через недостатність коштів, не може в повній мірі забезпечити доньці. Зокрема дитина потребує відновної терапії, психіатричної допомоги, медичного спостереження, психологічно-педагогічної діагностики та корекції, фізичної реабілітації. Заходи реабілітації, що проводяться на базі ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» є безкоштовними, а більшість реабілітаційних установ, яких потребує дитина є платними. А тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати, пов`язані з тривалою, стійкою та тяжкою хворобою дитини на постійній основі до повноліття дитини. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дитину, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Рух справи Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 20.11.2025 року відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Аргументи учасників справи Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Рендюк Н.В. в судове засідання не з`явилися, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримали повністю та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статей 130, 131 ЦПК України, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до положень статті 128 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02.09.2025 року шлюбміж [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 жовтня 2020 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 552 був розірваний. Також вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] шестирічного віку, починаючи з 22 квітня 2025 року (а.с. 11-13). Згідно з довідкою від 29.04.2024 № 7726-5003264036 [PERSON] , [INFO] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з довідкою від 29.04.2024 №7726-5003264038 [PERSON] , [INFO] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до наказу від 25.12.2024 № 151-К, виданого КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку тривалістю 356 календарних днів з 26 грудня 2024 року по 16 грудня 2025 року (а.с.22). Відповідно до медичного висновку № 126 на дитину-інваліда віком до 18 років від 10 грудня 2024 року, наданого КНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» [PERSON] , [INFO] має захворювання: гіперактивний розлад з когнітивними порушеннями, аутистичною симптоматикою та соціальною дезадаптацією (а.с. 16). Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] , виданого 28 січня 2025 року Департаментом соціальної політки ЧМР, [PERSON] [INFO] призначена соціальна допомога як особі з інвалідністю (а.с.17). Відповідно до Експертного рішення ЛКК № 394 від 10.12.2024 [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом із соціальною дезадаптацією внаслідок обмеження життєдіяльності (а.с.18). Згідно з довідкою № 94/214 від 16 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду (а.с.19). Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації № 191, заповненої 11 грудня 2024 року, [PERSON] пройшла курс реабілітації як дитина з інвалідністю (а.с.20-21). Позиція суду Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивачки на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права Відповідно до частини 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частинами першою та третьою статті 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями, встановленими статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, слід зазначити наступне Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20 (провадження №61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Як вбачається з індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 191 від 11.12.2024 року для дитини, [PERSON] , [INFO] , передбачені реабілітаційні заходи, зокрема дитина потребує відновної терапії, психіатричної допомоги, медичного спостереження, психологічно-педагогічної діагностики та корекції, фізичної реабілітації. Проаналізувавши матеріали справи та додані докази на підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати, пов*язані з тривалою, стійкою та тяжкою хворобою дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до судового вирішення спору. Відповідно до ч.1 та ч.3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,20 грн. підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що 14.04.2025 року між [PERSON] та адвокатом Рендюк Н.В. був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 12.11.2025 року, адвокат Рендюк Н.В. надала, а клієнт [PERSON] прийняла правничу допомогу у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, які полягають в такому: 10.11.-12.11.2025 року підготовка позовної зави 4000,00 грн. Враховуючи наведене вище, витрати позивачки на правничу допомогу по даній справі підтверджені в розмірі 4000,00 грн. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Outcome: approved