Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» - Поляков Олексій Володимирович звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивованим тим, що 10.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №00-9762628 (далі Кредитний договір) в формі електронного документа з використанням електронного підпису. 10.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів відповідно до кредитного договору №00-9762628 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну карту № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 086 грн, яка складається з: 5 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 586 грн заборгованість за відсотками. 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступає право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11 086 грн. Ухвалою суду від 07.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Проте ухвала про відкриття провадження усправі повернулася до суду з відміткою « адресат відмовився». Згідно з Постанов ВС від 21.12.2022 у справі №757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св33, 31.08.2022 у справі №760/17314/17), якщо адресат відмовився від отримання судової повістки, то вона вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи та справу можливо розглянути у його відсутності. Відзиву на позов суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 10.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №00-9762628, відповідно до п.1 якого, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (кредитодавець) надає [PERSON] (позичальнику) кредит у вигляді кредитної лінії, сума ліміту кредитної лінії 5 000 грн, строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів, з датою остаточного повернення кредиту 05.05.2025, періодичність сплати процентів на кожний 15 день, стандартна процентна денна ставка за користування кредитом 1,47 %, знижена процентна ставка 1 %. Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту, шляхом перерахунку суми 5 000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 500 грн, яку позичальник зобов`язується здійснити в останній день строку кредитування (п. 1.6.). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047,1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд встановив, що Кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) кредитодавця, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Кредитний договір підписаний відповідачем 10.05.2024 о 14:05:55 шляхом введення одноразового ідентифікатора 26599 (розділ 8 Кредитного договору), що підтверджується довідкою про ідентифікацію. На виконання Кредитного договору 10.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів відповідно безготівковим зарахуванням через платіжного провайдера - ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну карту № [NUMBER] . 25.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 25112024-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступає право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11 086 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 11 086 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом; 5 586 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн комісія. Відповідно до ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст.638ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1046 ЦК України унормовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ст.525,526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» в частині стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом в розмірі 10 586 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Пунктом 1.6. договору кредитної лінії №00-9762628 від 10.05.2024 передбачена комісія за надання кредиту. Включено суму нарахувань по комісії і до графіку платежів. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-9762628 від 10.05.2024 розмір заборгованості складає 11 086 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість по тілу кредиту, 500 грн - комісія за надання кредиту, 5 586 грн заборгованість за відсоткам за користування кредитом, 2500 грн - штрафні санкції ( вимогу про стягнення цієї суми позивачем не заявлено). Відповідно до частин 1-2, 5, 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які первинний кредитор ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, у зв`язку із чим комісія в розмірі 500 грн стягненню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, що підтверджується: договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги № 25770809112 від 20.12.2025 року, актом приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги . З урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 95,5 %, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 6 685 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 31427 від 30.12.2025 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (95,5%), суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 313 грн.

Outcome: partial