Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 25000,00 грн., строк кредиту 360 днів. На виконання умов кредитного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ КБ "ПриватБанк". У подальшому між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу, згідно з умовами якого позивач отримав права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем. Вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість за договором № 1061605, що підлягає стягненню, яка станом на 24.04.2024 року становить 102848,52 грн., з яких: 15878,24 грн. -заборгованість за кредитом; 86970,28 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Заочним рішенням суду від 19 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за Договором № 1061605 від 17 жовтня 2023 року в розмірі 102848,52 гривень, яка складається з: 15878,24 грн - заборгованість за кредитом; 86970,28 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 17 жовтня 2023 року по 29 липня 2024 року (включно). Також стягнуто судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. 26 березня 2025 року [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року заяву [PERSON] задоволено, скасовано заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 03 червня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому відповідач вважає вимоги позивача необгрунованими та такими що не підлягають задоволенню. При цьому факт укладання договору не заперечує, вказала на часткове погашення кредиту в сумі 22800 грн, які судом на її думку не були враховані. Також, не погоджується із розміром нарахованих відсотків. Вважає, що нараховані відсотки суперечать вимогам закону та порушують принцип рівності сторін договору та просить зменшити розмір відсотків до 15878,24 грн. Крім того, посилається на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Крім того, посилається на відсутність доказів перерахування коштів (тіла кредиту) та відсутність данних про власника рахунку, на який було здійснено банком грошовий переказю. Також на думку відповідача, обсяг виконаних робіт адвокатом не є співмірний фактичним витратам, тому вважає їх явно завищеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1061605 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». (а.с.10-15) [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ КБ "ПриватБанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,54 % від суми кредиту за кожен день користування -27361,92 % річних. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала його шляхом накладання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Крім того, 17 жовтня 2023 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з яким сума/ліміт кредиту становить 25000,00 грн., строк кредитування - 360 днів, мета кредиту - споживчі (особисті) потреби. Кредитні кошти надаються споживачеві шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. Стандартна процентна ставка 803 % річних (або 2,20 % в день), знижена процентна ставка 562,1 % річних (або 1,54 % в день). Даний паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е095 17 жовтня 2023 року. Згідно з довідкою ТОВ "Пейтек" вих. № 20240923-2 від 23.09.2024 року підтверджено переказ коштів ТОВ «Селфі Кредит» в сумі 25000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] . З повідомлення АТ КБ „Приват Банк від 17 лютого 2025 року вбачається що на ім`я [PERSON] в АТ КБ „ПривптБанк було іметовано карту № [NUMBER] . Згідно виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , 17 жовтня 2023 року було здійснено зарахування на карту в сумі 25000,00 грн. ТОВ «Селфі Кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала та допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним Договором № 1061605. Так, згідно розрахунку заборгованість відповідач [PERSON] по вищевказаному Договору станом на 29.07.2024 року має заборгованість в розмірі 102848,52 грн, з яких: 15878,24 грн -заборгованість за кредитом; 86970,28 грн -заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, з даного розрахунку вбачається, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості на загальну суму 22800,00 грн., тому доводи відповідача що дана сума не враховувалась позивачем при подачі позовних вимог спростовується належними доказами. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу № 29/07/2024, ТОВ «ФК Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 102848,52 грн. Стягнення нарахованих процентів за Кредитним договором здійснюється за період з дати укладення Кредитного договору до дати відступлення права вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» Договору про надання споживчого кредиту № 1061605 від 17 жовтня 2023 року. У пункті 10 «Реквізити та підписи сторін» вищезазначеного договору зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір не був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Селфі-Кредит» виконало свої обов`язки за Договором № 1061605 про надання споживчого кредиту від 17 жовтня 2023 року, в той час як відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед позивачем - фактором, яка складається з: - 15878,24 грн - заборгованість за кредитом; - 86970,28 грн - заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5. Кредитного договору за кожен день користування кредитом за період з 17 жовтня 2023 року по 29 липня 2024 року (включно) 2,2 % в день. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем факт укладання договору не заперечується, а навпаки останній здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 22800,00 грн. Твердження відповідачки що розмір відсотків за користування кредитними коштами є значно завищений суд не може взяти до уваги, оскільки розмір відсотків нараховано згідно із умовами кредитного договору, стороною якого є [PERSON] . До відзиву не додано жодного підтверджуючого документа, що розмір нарахованих відсотків суперечить умовам договору чи вимогам чинного законодавства. Також, суд критично ставиться до твердження відповідача про відсутність доказів перерахування коштів (тіла кредиту) на банківську карту відповідача, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. Довідкою ТОВ "Пейтек" вих. № 20240923-2 від 23.09.2024 року підтверджено переказ коштів ТОВ «Селфі Кредит» в сумі 25000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] . Належність платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] і перерахування коштів в сумі 25000,00 грн на дану карту підтверджується також повідомлення АТ КБ «Приват Банк» від 17 лютого 2025 року та випискою по картковому рахунку, з якої вбачається, що 17 жовтня 2023 року було здійснено зарахування в сумі 25000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 102848,52 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137,частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду наступні докази (копії): договір № 02/08/2024 від 02.08.2024 року про надання юридичних послуг (а.с.47-48); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Руденка Костянтина Васильовича (а.с. 50); довіреність від 26.02.2024 року, видана на ім`я адвоката Руденка К.В.(а.с. 49); акт приймання-передачі наданих послуг № 4 від 02 серпня 2024 року (а.с.50 зворот. бік); витяг з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг до договору № 03/07/2023 від 30 серпня 2024 року про надання юридичних послуг (зворот. а.с. 45); платіжна інструкція № 1352 від 06 вересня 2024 року (а.с.22). Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі N 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial