Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] на підставі кредитного договору №95439525000 від 26 червня 2019 року, укладеного з АТ «УКРСИББАНК», отримав кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 15 000,00 грн зі строком дії до 10 липня 2021 року. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит та інші платежі передбачені договором, проте всупереч умовам договору тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам та комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. 25 січня 2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» укладено договір факторингу №237, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» передало, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №95439525000 від 26 червня 2019. Отже, право вимоги кредитора за існуючою заборгованістю відповідача, що виникла внаслідок несплати ним боргу за кредитним договором №95439525000 від 26 червня 2019 року, перейшли до позивача. Станом на 24 листопада 2025 року заборгованість відповідача становить 13 335,28 грн, з яких: 8 382,16 грн заборгованість за основним боргом; 4 953,12 грн заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. Процесуальні дії у справі. 27 листопада 2025 року позовна заява отримана судом. 10 грудня 2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 11 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 26 червня 2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95439525000, на підставі якого відповідач отримав від банку кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на його картковий рахунок. Відповідно до п.2.1. договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 15 000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10 липня 2021 року. Пунктом 2.5. договору визначені наступні умови обслуговування кредиту: щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки 55% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями 55% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Договір підписаний особистим підписом відповідача. Підписавши договір, відповідач зобов`язався його виконувати. На виконання умов договору кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав, надавши відповідачу грошові пошти в його користування, що підтверджується довідками про рух коштів по рахунку картки з лімітом. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав. 25 січня 2023 року між АТ «УКСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №237, у відповідності до умов якого АТ «УКСИББАНК» передає ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» приймає належні АТ «УКСИББАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №95439525000 від 26 червня 2019 року в розмірі 13 335,28 грн., з яких: 8 382,16 грн. - заборгованість за основним боргом; 4 953,12 грн. - заборгованість за відсотками. 28 січня 2025 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою погасити вказану заборгованість, однак вона залишилася без виконання. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору відповідачем з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги за цим договором. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію кредитного договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, докази перерахування відповідачу грошових коштів, копію договору факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір заборгованості за договором позики відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в загальному розмірі 13 335,28 грн підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник позивача адвокат Зімірьова О. О. надала до суду копію ордера від 24 листопада 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Водночас представник позивача не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved