Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить суд встановити факт [PERSON] постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , з 02 грудня 2003 року по день його смерті - [INFO] . Стислий виклад заяви. Заява обґрунтована тим, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON] . 28 лютого 1998 року заявниця уклала шлюб зі [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Вказує, що у її батьків є молодша донька [PERSON] , яка після одруження прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що батько заповіт не залишив, тому спадкоємцями першої черги за законом є заявниця та її сестра [PERSON] , однак остання не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вирішили, що заявниця одноособово прийме спадщину після батька. Інших спадкоємців першої черги не має. Зазначає, що на момент смерті батька була зареєстрована та проживала з ним однією сім`єю та фактично прийняла спадщину шляхом користування квартирою, але до нотаріальної контори не зверталася, бо знала, зо із такою заявою може звернутися в будь-який час, як спадкоємиця першої черги за законом, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю на день його смерті та на час відкриття спадщини. Однак, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України була евакуйована з постійного місця проживання. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, нотаріус виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, з тих підстав дана територія є окупованою, встановити наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини, а також прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON] . Не уявляється можливим. З метою захисту своїх інтересів, просить суд встановити факт [PERSON] постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , з 02 грудня 2003 року по день його смерті - [INFO] Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 07 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито в порядку окремого провадження справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , Перша кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.. Підготовче засідання у справі призначено на 27 листопада 2025 року та витребувано у державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Наілі Трощій (м. Кам`янське, вул. Медична, буд. 3) матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 27 листопада 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на листку непрацездатності та відкладено на 19 січня 2026 року 02.12.2025 на виконання ухвали суду від Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області до суду надіслано копію спадкової справи. 19.01.2026 у судовому засіданні протокольною ухвалою задоволено клопотання заявника про виклик свідків. Ухвалою суду від 19.01.2026 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 11 лютого 2026 року о 09 год. 30 хв. та викликано в якості свідка [PERSON] Доводи учасників справи. Заявниця [PERSON] просила її заяву задовольнити. Заінтересована особа - державний нотаріус Першої кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області Наталія Трощій в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Письмових пояснень щодо заяви не подавала. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні суду повідомила, що не мала наміру подавати заяву на прийняття спадщини, оскільки вирішили, що її сестра [PERSON] одноособово прийме спадщину після смерті батька. Зазначила, що викладені її сестрою обставини у поданій до суду заяві відповідають дійсності, просила заяву заявниці задовольнити. Суд, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, вислухавши думку заявниці, заінтересованої особи, покази свідка, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, назначає наступне. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавицею є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Змістом пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому згідно з абзацом 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 серпня 1980 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 28 лютого 1998 року Авдіївським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, після реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище на [PERSON] /а.с.11/. Також судом встановлено, що батьки заявниці також мали ще оду спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 15). В подальшому у зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінювала прізвище спочатку на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] » (а.с. 16, 17). 02 серпня 2006 року, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом міської ради м. Авдіївка Донецької області, засвідчено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належить право приватної спільної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1/3 частці вказаної квартири Право власності на квартиру було зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Ясинуватої міської ради у реєстровій книзі 52 за №5509 (а.с. 20). Договором дарування від 06 липня 2009 року, який засвідчений приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенком В.А., заявниця подарувала свою частку у розмірі 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] своєму синові [PERSON] . Договір дарування квартири зареєстрований в реєстрі за №1480. (а.с.23). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартира загальною площею 47,4 кв.м., житлова площа 27 кв., яка розташована: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частка та [PERSON] 2\\3 частки (а.с. 27-28). [INFO] помер [PERSON] , про що 18.09.2008 за № 447 складено відповідний актовий запис та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області /а.с.18/. Після смерті батька заявниці відкрилася спадщина на належну останньому 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] , заявниця була зареєстрована та разом проживала з батьком за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду справи встановлено, що заявниця була вимушена покинути місце свого проживання у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та на даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 08.03.2024 №1207-5003154409 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 12). 16.05.2025 заявниця звернулася до Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., в порядку ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як спадкоємець згідно ст.1261 ЦК України, після батька [PERSON] . 16.05.2025 державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Наталією Трощій заведено спадкову справу №428/2025 після померлого [PERSON] . 16.05.2025 державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Наталією Трощій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька, [PERSON] , а саме: на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., у зв`язку з тим, що територія на якій знаходиться майно є окупованою. Встановити наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини, а також прийняття спадщини після спадкодавця [PERSON] . Не уявляється можливим. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що є матір`ю [PERSON] та колишньою дружиною [PERSON] . Зазначила, що її донька та онук, постійно проживали з батьком заявниці за адресою: [ADDRESS] , як до дня смерті [PERSON] так і після смерті останнього, до моменту поки не були вимушені покинути квартиру у зв`язку зі збройною агресією рф. Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Крім того, судом не встановлено спору про право, оскільки сестра заявниці не зверталася до нотаріуса для прийняття спадщини, а також підтвердила у судовому засіданні, що між нею та заявницею урегульовано дане питання, щодо одноособового прийняття спадщини саме [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявниці для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання спадкоємиці [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає за можливе встановити заявнику факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved