Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача Варшавський К. (уповноважений представляти інтереси позивача на підставі довіреності від 10.01.2025 (а.с. 58) звернувся через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 22.02.2020 між відповідачем [PERSON] та АТ «ОТП Банк» укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , видачу картки та обслуговування платіжних операцій. Банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач скористався кредитом у розмірі 21 000,00 грн. (кредит №954877), підтверджуючи операції електронним підписом та одноразовим ідентифікатором. За умовами договору кредит на суму 21 000,00 грн. надавався безготівково на карту, який відповідач зобов`язувався повернути з відсотками. Однак відповідач порушив умови договору: сплачував платежі несвоєчасно, частково або не сплачував взагалі, що призвело до простроченої заборгованості. Таким чином, сума кредиту та відсотків у встановлений договором строк погашена не була, що є суттєвим порушенням зобов`язань. 20.09.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передав ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло належні АТ «ОТП Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на дату відступлення прав вимоги виникла заборгованість в загальному розмірі - 38 289,12 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 21 000,00 грн., заборгованість по відсотках та комісії - 17 289,12 грн. За наведених підстав представник ТОВ «Свеа Фінанс» вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача 38 289,12 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. 15.09.2025 заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за договором № 2029197723 від 22.02.2020 в розмірі 38 289,12 грн. та 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с. 85-86). 12.01.2026 вказане заочне рішення скасовано, а новий судовий розгляд призначено на 15 год 00 хв 09.02.2026. 22.01.2026 представником відповідача адвокатом Ткаченко Т.В. подано відзив на позовну заяву, у якому остання зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, мобілізованим під час особливого періоду, та має статус учасника бойових дій. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у період особливого стану йому не нараховуються проценти за користування кредитом. У зв`язку з цим вважає, що відповідач повинен сплатити лише фактично отриману та неповернену суму кредиту - 9 249,93 грн (з урахуванням здійснених платежів), а в іншій частині позову (щодо відсотків) слід відмовити (а.с. 124-125). Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду долучили до позовної заяви клопотання, яким просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 59). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Ткаченко Т.В. до судового засідання також не з`явилась, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена заздалегідь та належним чином (а.с. 123). Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаних підстав суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, 22.02.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір, за яким банк зобов`язався відкрити картковий рахунок № [NUMBER] , надати картку власнику та здійснювати розрахункове обслуговування операцій з її використанням. На рахунку відповідача було встановлено кредитний ліміт (а.с. 8). Інформація щодо графіку платежів, загальної суми кредиту, розміру кредиту, строку його повернення та відсотків за користування була надана відповідачу у паспорті споживчого кредиту та анкеті-заяві на отримання кредиту, підписаних відповідачем (а.с. 911). Специфікація до кредитного договору (а.с. 14) свідчить, що [PERSON] перераховано 13 747,00 грн кредитних коштів. 20.09.2024 між АТ «ОТП Банк`та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно умов якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні АТ «ОТП Банк`права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників (а.с. 33-38). Згідно платіжної інструкції № 9751 від 20.09.2024 ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило на користь АТ «ОТП Банк`кошти згідно договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 (а.с. 43). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] (а.с. 44-46). Згідно з наданими ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунком за договором № 2029197723_CARD від 22.02.2020, заборгованість станом на 20.09.2024 становить 38 289,12 грн. (а.с. 15-27). Згідно з ст.512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються факт переходу права грошової вимоги від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Свеа Фінанс» за договором який укладений між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] .. Відповідно до частин 1, 3 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст.610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст.1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Окрім того, згідно частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(даліЗакон №2011-ХІІ), згідно якої військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації. Разом із тим, ці положення внесені до Закону №2011-ХІІ згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року. Відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] (а.с. 99) [PERSON] є військовослужбовцем та мобілізований 23.05.2024. Вказана інформація підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 18.03.2025 про те, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під-час мобілізації (а.с. 100). Кредитний договір між сторонами укладено 22.02.2020 (а.с. 8). Отже, відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації в особливий період, на весь час їх призову, а також їхні дружини (чоловіки), звільняються від сплати процентів за користування кредитом у період проходження військової служби під час дії особливого періоду. З огляду на те, що відповідач мобілізований 23.05.2024 (а.с. 99 зв.), а зазначені зміни до Закону набрали чинності 18.05.2024, суд доходить висновку, що починаючи з 18.05.2024 на відповідача не поширюється обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, а відтак вимоги позивача в частині стягнення процентів, нарахованих після цієї дати, задоволенню не підлягають. Таким чином, згідно з наданим ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунком за договором № 2029197723_CARD від 22.02.2020, заборгованість за тілом кредиту становить - 21 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 17 289,12 грн (а.с. 1527). Водночас стягненню підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 14 980,05 грн, тобто за винятком відсотків, нарахованих з порушенням вимог Закону № 2011-ХІІ за період з 23.05.2024 по 09.09.2024 - з моменту мобілізації відповідача. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, заперечення представника відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 35 980,05 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту становить - 21 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 14 980,05 грн., оскільки останній не виконав свої зобов`язання згідно договору про надання споживчого кредиту від 22.02.2020. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (35 980,05 грн. * 100% : 38 289,12 грн. ціни позову = 93,96 %), тобто 93,96 % від суми сплаченого судового збору складає 2 276,09 грн.

Outcome: partial