Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829. Відповідно до даних облікової бази АТ «Полтавагаз» споживачу [PERSON] присвоєно персональний код ідентифікації споживача Код ЕІС:56ХМ26I01043209Y, О/Р 1043209, як суб`єкта ринку природного газу: [ADDRESS] . Станом на 01.09.2025 сума заборгованості становить 2 703,29 грн. Відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу, а тому товариство вважає, що його права порушені і є такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 2 703,29 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, 95,67 грн. 3% річних. 360,28 грн. інфляційних витрат та 3028,00 грн. судового збору. Подав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 26.12.2025, у якій зазначив, що станом на 26.12.2025 [PERSON] сплатила заборгованість за послуги розподілу природного газу. Просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 95,67 грн. 3% річних, 360,28 грн. інфляційних витрат та 3028,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зменшені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідач повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України вважаються такою, що повідомлена належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (постанова НКРЕКП №778 від 15.06.2017 зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 04.06.2019) здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до п.3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Даний типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року «2494. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Такий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , має персональний код ідентифікації споживача (код ЕІС: 56XM26I01043209Y), як суб`єкта ринку природного газу, що підтверджується карткою абонента (а.с.11). [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829. Типовий договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної позивачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (зв.а.с.26). Зі змісту статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що учасниками правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, між іншим, є споживачі (індивідуальні та колективні). Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Положеннями п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язкові споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно з приписами статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, між АТ «Полтавагаз» та [PERSON] , як володільцем майна укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829 за умовами якого оператор ГРМ зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до внесених змін з 01.01.2020 розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар, та оплату за послугу з його розподілу (доставки) п.1 гл.6 р. VІ Кодексу встановлено проведення розрахунків споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються рівними частками протягом календарного року. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від обсягу споживання природного газу об`ємом за попередній газовий рік. Відповідно Кодексу газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2020 по 01.07.2020 в розмірі 1,14 грн за 1 куб.м. з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 - 1,308 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 №2460 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2021 - 2,316 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.02.2021 - 2,136 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2764 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2022 - 2,112 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ). Таким чином, з 01.01.2023 по 01.09.2025 щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного договору до сплати боржнику нараховується: з 01.01.2023 року 87,12 грн, з 01.01.2024 року 105,95 грн, з 01.01.2025 року 102,08 грн, які він має сплачувати відповідно до п.6.6 Договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги, з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. [PERSON] скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого виникла заборгованість. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 365 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, у розумінні вимог статей 360, 322, частини другої статті 317 ЦК України саме на власника покладається відповідальність щодо утримання майна, незалежно від його місцезнаходження, та відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок ВСУ, викладений у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2951 цс15). Встановлено, що у період з 01.01.2020 по 01.09.2025 виникла заборгованість в сумі 2703,29 грн., що підтверджується розрахунком наведеним в картці абонента (а.с.11.) При цьому, як вбачається з наданого розрахунку в картці абонента станом на грудень 2025 заборгованість за адресою: [ADDRESS] була погашена. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку індексу інфляції наданого позивачем за період з 01.02.2024 по 31.08.2025 інфляційні втрати складають 360,28 грн. Відповідно до розрахунку трьох відсотків річних за період з 21.01.2024 по 09.09.2025 розмір трьох відсотків річних складає 95,67 грн (а.с.12, 13). За таких обставин, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с.1,2). Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved