Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4592062 від 24.04.2024 року відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти. 24.12.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-36/24, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, у зв`язку із цим, станом на 07.11.2025 року утворилась заборгованість в сумі 18897 грн. 84 коп. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 19.11.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 4592062 про надання споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у розмірі 4000,00 грн. на строк 360 днів, відсоткова ставка 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту (а.с. 9-18). Договір підписано [PERSON] електронним підписом 39873 24.04.2024 року. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 4000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту, маска карти № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 26.12.2024 №20241226-465 (а. с. 39). 24.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу №01-02-36, відповідно до якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за договором №4592062 від 24.04.2024 року (а. с. 40-46). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем вимог Договору утворилась заборгованість. Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу №01-02-36 від 24.12.2024 року ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 18897,84 гривень (а.с. 55). Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість відповідача станом на 24.12.2024 року становить 18897,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3999,99 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 12897,85 грн., заборгованість за пенею, штрафом 2000,00 грн. (а.с. 34-38). Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 16897,84 грн. Щодо стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня) суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час. Таким чином, ураховуючи, що позивачем нараховано неустойку (штраф, пеня) за невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором у сумі 2000,00 грн. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином, загальна вартість кредиту для [PERSON] становить 16897,84 грн., з яких 3999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12897,85 грн. заборгованість за відсотками. За таких обставин справи позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., позов задоволено на 89,42% (ціна позову 18897,84 грн., задоволено 16897,84 грн. х 100% : 18897,84 грн = 89,42%). Відтак, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2166,11 грн. (2422,40х89,42% : 100% = 2166,11 грн). Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2166,11 грн. на відшкодування судового збору. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial