Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача ПАТ «СК «ПЗУ України» Сечко С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 43054,84 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.10.2023 близько 07:00 год. в м.Яворові Львівської області по вул.Шухевича, 23, відбулась ДТП, за участю автомобіля марки «PEUGEOT», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] . Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.01.2024 в справі 944/6888/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП, майнові інтереси власника транспортного засобу «PEUGEOT», номерний знак [NUMBER] були застраховані в ПАТ «СК «ПЗУ України» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.214407058 від 02.05.2023. 24.10.2023 власник пошкодженого транспортного засобу «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про збиток від 24.10.2023. Дана заява була розглянута та визнано даний випадок страховим, у зв`язку із чим позивачем було виплачено на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування в розмірі 45054,84 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.11.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.12.2025 у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено. В судовому засіданні представник позивача не з`явився, однак 05.12.2025 скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 05.02.2026 подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Крім цього, просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є інвалідом ІІ групи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05 лютого 2026 року, є дата складення повного судового рішення 10 лютого 2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 24.10.2023 о 07 год. 00 хв. в м.Яворів по вул. Шухевича,23, водій [PERSON] керував автомобілем марки «PEUGEOT 405», д.н.з. [NUMBER] , при цьому не вибрав безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем, в результаті чого обидва автомобілі зазнали технічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Окрім цього, 24.10.2023 о 07 год. 00 хв. в м.Яворів по вул. Шухевича,23, водій [PERSON] керував автомобілем марки «PEUGEOT 405», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення із автомобілем марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] та покинув місце ДТП, до якого був причетний чим порушив п. 2.10 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Також, 24.10.2023 о 07 год. 00 хв. в м.Яворів по вул. Шухевича,23, водій [PERSON] керував автомобілем марки «PEUGEOT 405», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження алкотестера «Драгер» на місці ДТП та медичного освідчення водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08 січня 2024 року у справі № 944/6888/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Дані обставини сторонами не оспорюються. Власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується витягом з додатку «Дія» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно протоколу технічного огляду КТЗ від 24.10.2023, ремонтної калькуляції №33781 від 28.11.2023 та страхового акту №33781/21, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , становить 45654,84 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. [NUMBER] , становить 45654,84 грн., Франшиза 2600,00 грн. Нараховано до виплати 43054,84 грн. Даний висновок сторонами не оспорюється, а тому такий приймається судом до уваги. Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України). Положеннями ч.5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. в) п.п. 38.1.1.ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно абз. «в» п.п.38.1.1.п.38.1ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993ЦК України. У зв`язку з тим, що відповідач на час вчинення ДТП керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та залишив місце події, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Враховуючи наведене, оскільки позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, залишивши місце події, в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, тому позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування. У відповідності до положень ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Частинами 1, 2 ст. 141 Кодексу визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому відповідно до ч. 6 даної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №060115 від 21 лютого 2021 року. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. У зв`язку з наведеним компенсацію понесених стороною позивача витрат на сплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень слід здійснити за рахунок держави.

Outcome: approved