Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №19123 від 14 вересня 2024 року з додатками в розмірі 32400,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 14 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] укладено кредитний договір №19123 відповідно до умов якого, відповідачка отримала кредит у розмірі 9000,00 грн строком на 730 днів (до 14 вересня 2026 року) шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% від суми кредиту за кожен день користування (365,00% річних). Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором № 470853, який було надіслано відповідачу 14 вересня 2024 року о 16:13:33 шляхом направлення повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , зазначений у кредитному договорі та ІТС. Товариство виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кошти, що підтверджується довідкою платіжної установи. Однак, відповідачка не сплатила нараховані відсотки відповідно до графіку платежів у зв`язку з чим виникла заборгованість, починаючи з 14 вересня 2024 року. Позивач звертає стягнення на прострочені до сплати проценти за користування кредитом за період з 14 вересня 2024 року по 09 вересня 2025 року та не заявляє вимог щодо дострокового повернення суми кредиту. Отже, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 09 вересня 2025 року становить 32400,00 грн, нарахованих відповідно до пункту 1.2 кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00 % річних) та згідно з графіком платежів. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №19123 від 14 вересня 2024 року в розмірі 32400,00 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 грудня 2025 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію в підтвердження отримання відповідачкою платіжної картки та коштів, виписку про рух коштів по рахунку відповідача, а також інформацію про номера телефонів на які відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою відповідачки. Відповідачка, отримавши вказану ухвалу разом з позовною заявою 22 жовтня 2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R06 801 6641514, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закон України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 14 вересня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Процент» кредитний договір №19123 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Процент», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Вказаний договір був укладений шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті кредитодавця https://procent.com.ua та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідачка підписала вказаний кредитний договір №19123 з додатками (таблиця обчислення загальної вартості кредиту, інформаційне повідомлення та повідомлення контактних даних) електронним підписом з одноразовим ідентифікатора «585921». Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язується надати позичальнику кошти в розмірі 9000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п.1.1 договору) Згідно з п. 1.2. кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 1,0 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка становить 365,00 %). Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та застосовується у межах строку визначеного в п. 1.3 договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки , що є додатком №1 до цього договору (п.1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Згідно з п. 1.6 кредитного договору, товариство переказує суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс (фінансову установу, що здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом. Денна процентна ставка на дату укладення цього договору становить 1,0%. Загальні витрати позичальника за кредитом станом на дату укладення договору складає 65700,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2334,04% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 74700,00 грн. Відповідно до п. 1.12 кредитного договору, продовження строку надання кредиту вказаного в п. 1.3 договору не передбачено. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 1.6 договору. Згідно з п. 4.1 4.2, 4.4 кредитного договору, сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у Додатку №1. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за кредитом, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування кредитом станом на дату оплати. Підписанням договору відповідачка засвідчила, що до укладення договору ознайомилася з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами, а також отримала від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, підписуючи який позичальниця підтвердила про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. 14 вересня 2024 року позивач на виконання зобов`язань за кредитним договором №19123 від 14 вересня 2024 року перерахував на банківську карту відповідачки № [NUMBER] , яка вказана нею в особистому кабінеті, грошові кошти в сумі 9000,00 грн, що підтверджується копією квитанції №42631-96423-90384 від 14 вересня 2024 року. Належність вказаної картки відповідачу та отримання нею коштів відповідно до умов кредитного договору підтверджується також інформацією банку, наданою на виконання ухвали суду. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала. Доказів про виконання відповідачкою своїх зобов`язань матеріали справи не містять та остання їх не надала. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором №19123 від 14 вересня 2024 року станом на 09 вересня 2025 року становить 41400,00 грн, з яких: 9000,00грн строкова заборгованість за сумою кредиту; 32400,00грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Нарахування процентів проведено за період з 14 вересня 2024 року по 09 вересня 2025 року, тобто в межах строку кредитування за процентною ставкою 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 90,00 грн. в день. Строк надання кредиту визначений в п. 1.3 кредитного договору не закінчився. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення лише простроченої заборгованості по несплачених процентам за користування кредитними коштами у розмірі 32400,00 грн. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Відповідачка жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надала як і власного контр-розрахунку. Враховуючи те, що [PERSON] не виконує умови договору та не сплачує нараховані проценти за користування кредитними коштами у строк встановлений договором, неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора позивача, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. В їх підтвердження позивачем надано: договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03 червня 2024 року, довіреність від 03 червня 2024 року, видану адвокату Руденку К.В., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг №55 від 24 липня 2025 року до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, витяг з реєстру №1 до вказаного акту від 24 липня 2025 року, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №2941 від 01 серпня 2025 року. Відповідно до п. 3,4 договору сторонами узгоджені вартість послуг та порядок приймання-передачі послуг. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг №55 від 24 липня 2025 року до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року та витягу з реєстру №1 до цього акту позивачу надані такі послуги: складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] та клопотання про витребування доказів - 9000,00 грн, складання адвокатського запиту - 1000,00 грн. Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення про задоволення позову суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Разом з тим, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Водночас звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу становить майже третину ціни позову, що не відповідає критеріям розумності та виправданості та є неспівмірною. Тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі викладеного,

Outcome: approved