Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся представник [PERSON] - адвокат Пилюченко І.Г. з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 17 серпня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 579. В обґрунтування позову зазначено, що 17 серпня 2002 року сторони уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Протягом останніх трьох років подружжя разом не проживає та не веде спільного господарства, шлюбні відносини припиненні, між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, мають окремі бюджети. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . 15 грудня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує та просив задовільнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за своєї відсутності до суду не подавав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17 серпня 2002 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 579, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Позивач посилаючись на те, що протягом останніх трьох років подружжя разом не проживає та не веде спільного господарства, шлюбні відносини припиненні, між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага, мають окремі бюджети. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки з чоловіком. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, сторони на такому не наполягали, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 серпня 2002 року вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність відповідної вимоги позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позивач заявила вимогу про вирішення питання щодо сплати судового збору по справі, то суд вважає, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved