Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Ковташ В.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований 26 вересня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 251. Одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 26 вересня 2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 251. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . З моменту укладення шлюбу відносини між позивачкою та відповідачем поступово почали погіршуватися, що відобразилося на їхніх стосунках. Основною причиною цього стала відсутність взаєморозуміння, втрата почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Зазначає, що з початку 2025 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних сімейних зв`язків. У зв`язку з цим позивачка переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу не має сенсу, оскільки шлюб між ними носить лише формальний характер. До початку судового засідання від представника позивачки адвоката Ковташа В.Д. надійшла заява про розгляд справи без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (а.с.16, 26) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2003 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 251. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26 вересня 2003 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Однак, як вбачається з позовної заяви, позивачка просить розірвати шлюб без надання строку для примирення, оскільки надання такого строку не виправить стан шлюбних відносин, наведені у позовній заяві обставини тривають протягом тривалого часу, а попередні спроби примирення результатів не дали. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами втрачено любов та взаємоповагу, шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує формально, примирення є неможливим, сім`я розпалася остаточно і зберегти її - неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до статей 133 та 141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, позивачкою було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.10). Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З урахуванням наведеного, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 968,96 грн. судового збору. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved