Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В січні 2026 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Микитчин П.С., звернувся до суду з позовом до Букачівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки, як спадкоємцем за заповітом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] . У зв`язку із її смертю відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки прощами 0,6849 га та 0,3282 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Букачівської селищної ради Івано-Франківської області. Позивач є єдиним спадкоємцем, який має право на спадкування за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині в порядку ст.1241 ЦК України немає. Спадщину прийняв, однак через відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Микитчин П.С. просив справу розглядати у їхній відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Букачівська селищна рада Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що заперечень до позову немає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в підготовчому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Згідно копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 829637 та серії ЯЕ №829901, виданих Рогатинською районною державною адміністрацією 17 листопада 2008 року на підставі розпорядження від 14 грудня 2007 року № 245, [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,6849 га та 0,3282 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в с. Вишнів Івано-Франківського району ( в минулому - Рогатинського району) Івано-Франківської області. Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Козарівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 19 травня 2010 року та зареєстрованого в реєстрі за № 20, [PERSON] все належне їй майно, в тому числі земельні ділянки площею 0,6849 га та 0,3282 га, заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 06 вересня 2010 року Вишнівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки, які знаходяться на території Букачівської селищної ради Івано-Франківської області. Згідно копії довідки, виданої виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Івано-Франківської області 12 листопада 2025 року №330, заповіт [PERSON] від 19 травня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 20 не змінено та не скасовано. На день смерті [PERSON] проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року, яке набрало законної сили 13 січня 2026 року, [PERSON] визначено додатковий строк, тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Рогатинської державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 06 листопада 2025 року № 1155/02-31, [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] . Цією ж постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті [PERSON] через відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно. Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст. 1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] була власником земельних ділянок, а спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину після її смерті, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 3 статті 4 вказаного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць - 3 328 гривень. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позовна заява подана через систему «Електронний суд», тому відповідно до вимог ч.1, 6 ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір в розмірі 532,48 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави, який розрахований в такий спосіб : ( 3 328,00 грн х 0,4 ) = 1 331,2 грн х на коефіцієнт 0,8 = 1 064,96 грн х 50%).

Outcome: approved