Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 09 жовтня 2025 року пред`явило до [PERSON] позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 375,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 травня 2021 [PERSON] через особистий кабінет на офіційному сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту № 4232584 та підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит № 4232584 від 05 травня 2021 року, підписавши його одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідачка уклала договір про споживчий кредит № 4232584 від 05.05.2021 із ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного документа відповідачці перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000,00 грн. 10.08.2021, згідно умов договору відступлення права вимоги № 06Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 4232584 від 05.05.2021 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідачки. Згідно договору відступлення сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 44 375 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 000,00 грн. - заборгованість за відсотками становить 33 375,00 грн. та заборгованість за комісійними винагородами становить 1 000,00 грн. Також позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором № 4232584 від 05.05.2021 на адресу відповідачки. Однак, позичальниця не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку із чим, позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 375,00 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною, розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 11 грудня 2025 року та відкладено на 05 лютого 2026 року. Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив не подала і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із анкети-заяви на кредит № 4232584 від 05 травня 2021 року відомо, що позичальником є [PERSON] ; сума кредиту 10 000,00 грн., строк кредиту 27 днів з 05 травня 2021 року по 01 червня 2021 року; сума до повернення 14 375,00 грн.; комісія за надання кредиту 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 3375,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 14-15) 05 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4232584, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 10 000 грн. строком на 27 днів. Згідно з п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Кредит надається строком на 27 днів з 05.05.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.06.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4375.00 грн. в грошовому виразі та 3,142.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14375,00 гривень. Пунктами 1.5.1., 1.5.2., 1.6.,1.7. встановлено, що комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3375,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору (а. с. 36-43, 44). Із паспорта споживчого кредиту видно, що [PERSON] 05 травня 2021 року підписала паспорт споживчого кредиту, у якому визначені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставка, кількість та розмір платежів, наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, штрафи, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а. с.45-46) . Із платіжного доручення 45470714 від 05 травня 2021 року відомо, що ТОВ «МІЛОАН» 05 травня 2021 року перерахувало [PERSON] 10 000,00 грн., як кошти згідно договору 4232584 на картковий рахунок № [NUMBER] (а. с. 47). Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачка не виконала свого обов`язку за кредитним договором у зв`язку з чим, згідно розрахунку, наданого первісним кредитором станом на 10 серпня 2021 року, тобто на момент відступлення права вимоги вбачається, що у період часу з 05 травня 2021 року по 01 червня 2021 року здійснювалося нарахування процентів згідно з п. 1.5.2 договору у розмірі 125? грн.(27 днів х 125 грн.), що становить 3375,00 ,00 грн.; у період з 02 червня 2021 року по 31 липня 2021 року нараховані проценти згідно з п. п. 1.6. договору у розмірі 500,00 грн. (60 днів х 500 грн.), що становить 30 000,00 грн., а всього 33 375,00 грн. (а. с. 19-20). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою у справі суду надано не було, так як і не було надано власного розрахунку. 10 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір відступлення прав вимоги № 06-Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] в сумі 44 375,00 грн. (а. с. 18, 21-35 ). Із платіжних інструкцій від 03 вересня 2021 року № 1470, від 09 вересня 2021 року № 1519, від 16 вересня 2021 року № 1190, 23 вересня 2021 року № 1578, від 30 вересня 2021 року, 07 жовтня 2021 року № 1595, від 11 жовтня 2021 року № 1604, 21 жовтня 2021 року № 1631, 28 жовтня 2021 року № 1660, 04 листопада 2021 року № 1688, від 11 листопада 2021 року № 1737 вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти згідно договору факторингу № 06Т від 10.08.2021 у розмірі 400000,00 грн., 262500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн., 262 500,00 грн. та 262 500,00 грн. (а. с. 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64 ). Із вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 25 липня 2025 року надісланої [PERSON] , вбачається, що її повідомлено про те, що між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до умов якого відбулося відступлення прав а вимоги за кредитним договором та її обов`язок у строк до 25 серпня 2025 року виконати зобов`язання перед позивачем (а. с. 51-52). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 "боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від о6ов`язку погашення кредиту взагалі". Тобто, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитора. Протягом розгляду цивільної справи відповідачка, відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України, не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. Підписавши вказаний договір та паспорт споживчого кредиту відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України, одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно достатті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК Українивизначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зстатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом досліджені надані банком докази видачі відповідачці кредиту, що доведено відповідними доказами, враховано, що зазначені докази відповідачкою не спростовані, що є її процесуальним обов`язком. Наведене узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором. Відтак, наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідачки частково суми заборгованості за договором про споживчий кредит № 4232584 від 05 травня 2021 року у розмірі 43 375,00 ? грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 33 375,00 грн. - заборгованість за відсотками. Також позивач стверджує, що боржник [PERSON] має заборгованість за комісією у розмірі 1 000,00 грн., чим порушуються їх права та інтереси, однак суд дійшов висновку, що відсутні законні підстави для стягнення із відповідачки заборгованості за комісією. Так, із п. 1.5.1.договору відомо, що комісія за надання кредиту становить - 10 % від суми кредиту та дорівнює 1 000 грн. (а. с. 36). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Також у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У данному кредитному договорі кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 1 000,00 грн комісії задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 2 373,95 грн. (98%), пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені (а. с. 50).

Outcome: partial