Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Полулях С.Ю., звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження: м. Запоріжжя, Запорізька обл., Україна, який помер [INFO] у віці 55 років, місце смерті: м. Євпаторія, автономна Республіка Крим, Україна, причина смерті: механічна асфіксія. В обґрунтування заяви представник заявниці посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є батьком [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер на території м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим. Згідно з медичним свідоцтвом про смерть, причиною його смерті є механічна асфіксія. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація смерті за заявою, поданої у строки визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем настання смерті [PERSON] є м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим. Автономна Республіка Крим віднесена до переліку тимчасово окупованих російською федерацією території України з 20.02.2014 по теперішній час. Заявниця була позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію факту смерті свого батька через органи державної реєстрації актів цивільного стану на території Автономної Республіки Крим, через окупацію російськими військовими та захоплення українських органів державної влади. Також у заявниці відсутня можливість звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо державної реєстрації смерті батька, оскільки у неї відсутні документи встановленої форми про смерть, видані закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Учасники справи у призначене судове засідання не з`явилися, однак представник заявника разом із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, просив суд розгляд справи проводи за відсутності заявника та її представника. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 11.05.2019. Відповідно до вказаного свідоцтва, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 19.07.2014 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 19.07.2014. Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] у м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 225027600 від 27.11.2025 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.11.2025. Згідно з медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № 225017600 від 27.11.2025, причиною смерті [PERSON] є механічна асфіксія. Судом встановлено, що наявне у заявницімедичне свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 27.11.2025 та свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 28.11.2025, видані установами, які знаходяться на окупованій території, а згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Автономна Республіка Крим віднесена до переліку тимчасово окупованих російською федерацією території України з 20.02.2014 по теперішній час. Оскільки на тимчасово окупованій території фактично діє законодавство окупаційної влади, документи про смерть, видані такою владою, не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України. Суд дійшов висновку, що надані заявником докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті батька заявниці на тимчасово окупованій території. В даній справі встановлення факту смерті необхідне заявнику для подальшого отримання свідоцтва про його смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі ст.ст. 3, 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved