Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 22 грудня 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором у сумі 99313,10 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.05.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8705425071, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 77282,76 грн з процентною ставкою, строк користування 24 місяців. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та інші платежі. 17.12.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № 171221, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № 171221 від 17.12.2021 року, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 99313,10 грн., з яких 64664,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 10,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 34638,30 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не виконала в повному об`ємі умови договору. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за кредитним договором №8705425071 в розмірі 99313,10 грн., з яких 64664,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 10,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 34638,30 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» суми заборгованості за кредитним договором № №8705425071 від 24 травня 2021 року. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, 29 грудня 2025 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належно. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з такого. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8705425071. Кредитний договір № 8705425071 від 24 травня 2021 року та паспорт кредиту від ТОВ «ФК«ЦФР» № 5425071 власноруч підписаний [PERSON] та додано до їх паспорт [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до умов договору Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.2.,1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до умов договору сторони визначили суму кредиту 77282,76 грн, строком на 24 місяців, з процентною ставкою: щомісячні 2,45 % від суми кредиту; загальні річні 0,01%. Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та акціонерним товариством «Таскомбанк» 17.12.2021 було укладено договір відступлення права вимоги № 171221. Відповідно до договору відступлення права вимоги № 171221 від 17.12.2021 та реєстром прав вимоги до цього ж договору, відповідач [PERSON] є боржником, сума заборгованості становить 99313,10 грн., з яких 64664,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 10,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 34638,30 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №8705425071 від 24.05.2021 [PERSON] станом на 04.12.2025 має заборгованість в сумі 99313,10 грн., з яких 64664,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 10,24 грн. - заборгованість по річним процентам; 34638,30 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання шляхом направлення повідомлення прав вимоги щодо виконання договірних зобов`язань [PERSON] перед АТ «Таксомбанк» про що свідчить опис у вкладення в цінний лист. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить за кредитним договором № 8705425071 від 24 травня 2021 року в розмірі 64664,56 грн. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога АТ «Таскомбанк» щодо стягнення щомісячних відсотків за кредитним договором №8705425071 від 24.05.2021 в розмірі 34638,30 грн підлягає задоволенню. Судом установлено, що 24 травня 2021 року між сторонами було укладено договір № 8705425071, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з умовами договору, за користування кредитними коштами передбачено нарахування процентів у розмірі 2,49 % річних, а також щомісячних процентів у розмірі 0,01 %. Строк дії договору встановлено 24 місяців, отже нарахування процентів здійснювалося в межах дії договірних зобов`язань сторін. Разом з тим, аналіз умов договору та поданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить, що позивач здійснив одночасне нарахування річних та щомісячних процентів як плати за користування кредитними коштами за один і той самий період. Суд зазначає, що чинне цивільне законодавство та умови договору не передбачають можливості подвійного нарахування процентів за користування кредитом, оскільки це призводить до необґрунтованого збільшення грошових зобов`язань відповідача та порушує принципи справедливості, добросовісності й розумності, закріплені у статті 3 Цивільного кодексу України. За таких обставин суд доходить висновку, що проценти у розмірі 0,01 % річних, нараховані позивачем за період з 17 грудня 2021 року по 27 червня 2023 року, фактично дублюють плату за користування кредитними коштами, вже включену до щомісячних процентів у розмірі 2,49 %, та не мають самостійної договірної правової підстави. Враховуючи наведене, суд вважає, що нарахування суми у розмірі 10,24 грн, здійснене за ставкою 0,01 % річних, є безпідставним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо переходу до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» прав первісних кредиторів ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial