Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулося до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 150095,40 гривень. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 21.06.2024 відповідач та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір №4753618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 29900 грн. на умовах строковості, платності. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 21.06.2024 року по 16.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,375 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 29900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «42644». ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Тому, позивач набув право грошової вимоги до Відповідача з а Договором № 4753618 від 21.06.2024 року загальна сума заборгованості склала 159214,91 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 29899,96 грн., заборгованості за процентами 114364,95 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн. Після набуття права грошової вимоги (02.06.2025) строк кредитування не закінчився, а тому у межах строку кредитування Позивач донарахував проценти за користування кредитом у розмірі 5830,4922 грн. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 150095,40 грн. та розподілити судові витрати (судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 10000 грн.). Також позивач просить суд застосувати ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України. Представник позивача Дідух Є.О. про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, шляхом отримання судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет. У судове засідання не з`явився, натомість разом з позовом подав клопотання, у якому просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином як шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи, так і шляхом надсилання судового виклику на адресу місця проживання. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд, виходячи з положень ст.281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 21.06.2024 відповідач уклав із ТОВ «Лінеура Україна» (кредитор) Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4753618. Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору №4753618: За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 29900 грн. на умовах строковості, платності. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 21.06.2024 року по 16.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,375 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 29900 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «42644». ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Тому, позивач набув право грошової вимоги до Відповідача з а Договором № 4753618 від 21.06.2024 року загальна сума заборгованості склала 159214,91 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 29899,96 грн., заборгованості за процентами 114364,95 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн. Після набуття права грошової вимоги (02.06.2025) строк кредитування не закінчився, а тому у межах строку кредитування Позивач донарахував проценти за користування кредитом у розмірі 5830,4922 грн. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 150095,40 грн. та розподілити судові витрати (судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 10000 грн.). Також позивач просить суд застосувати ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі. Договір про споживчий кредит, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Отже, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України обов`язок позичальника повернути кредит є зустрічним та виникає після виконання кредитором обов`язку надати кошти. На підтвердження факту виконання кредитором зобов`язання із надання коштів у кредит відповідачу позивач надав такі докази: ДОГОВІР №4753618, Довідка про переказ коштів. Проаналізувавши дані, суд дійшов висновку, що сукупність доказів на підтвердження виконання зобов`язання кредитора з перерахування коштів позичальнику - достатня за стандартом доказування більшої ймовірності. Цю обставину суд вважає доведеною. Тому, суд вважає доведеним, що у позичальника за Договором №4753618про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі ст.1054 ЦК України, виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених Договором №4753618. Позичальник порушив строки погашення тіла кредиту та сплати процентів, як стверджує позивач. Суд пересвідчився, що право вимоги до відповідача за Договором №4652734 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до Позивача. До позову додано письмові докази про те, що 02.06.2025 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір факторингу №02-1/06/2025. Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №4753618 від 15.05.2024. Відповідно до умов Договору Факторингу, предметом договору є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому. Відповідно до п.1.3 Договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (смс-повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На підтвердження виконання цього обов`язку суду надано письмову довідкову інформацію ТОВ «Лінеура Україна», за змістом якої про перехід права вимоги до Позивача Відповідачку повідомлено у особистому кабінеті Боржника, а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначений Боржником у анкеті. Проаналізувавши ці докази, суд дійшов висновку проте, що перехід права грошової вимоги підтверджено. Тому, суд вважає, що позивач набув право грошової вимоги до Відповідача 29899,06 грн. тіла кредиту, нарахованих до 02.06.2025. Суд погоджується, що оскільки строк кредитування по Договору до 16.06.2025, то правомірним є нарахування процентів за користування кредитом до 16.06.2025. Позивач як новий кредитор у межах строку кредитування донарахував проценти за користування кредитом у розмірі 5830,4922 грн. Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі Договору отримав у користування кредитні грошові кошти та допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі. Договір про споживчий кредит, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд вважає, що представник позивача довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредиту, встановлення процентів за користування кредитом, строки повернення кредиту. Тому в частині вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів, нарахованих у межах строку кредитування позов є обґрунтованим та такий слід задовольнити. Щодо вимоги про стягнення процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому, вимога про застосування судом ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України про покладення на позичальника відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України (нарахування та стягнення інфляційних втрат та процентів річних) задоволенню не підлягає. Позовні вимоги майнового характеру суд задоволив у розмірі 144264,91 грн, що відповідає ціні позову. Тому, судові витрати позивача слід покласти на відповідача повністю. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10 тисяч грн., що є судовими витратами позивача, які відповідач повинен відшкодувати повністю. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то на їх підтвердження подано достатню сукупність документів, передбачених ЦПК України: договір про надання правничої допомоги, Акт приймання-передачі виконаних робіт, детальний опис послуг, Рахунок на оплату. За змістом Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4753618 від 21.06.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Загальна вартість наданих послуг 10000 грн у формі гонорару, який сплачується Клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції законної сили. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подав. На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial