Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

13 січня 2026 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначила, що 09 червня 2006 року між нею [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка після фактичного припинення шлюбних відносин залишилася проживати з Позивачем та перебуває на її утриманні. Крім того, [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та згідно довідки № 214 від 03.09.2025 потребує домашнього догляду, у зв`язку з чим не має можливості відвідувати дошкільні заклади. У зв`язку з опікуванням дитиною з інвалідністю, можливості Позивача для самореалізації у будь-якій сфері, включаючи професійну, є суттєво обмеженими, що відображається на її доходах. Натомість, Відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, оскільки проходить військову службу, інших утриманців він не має. Ухвалою суду від 15.01.2026 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 12.02.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку розгляду справи, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання Відповідачем копії ухвали суду, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 червня 2006 року між Позивачем та Відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис №758 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно з витягами з реєстру територіальної громади № 2025/013552820 та № 2025/000795402 Позивач разом з донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9). Відповідно до медичного висновку КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради №124 від 21.07.2025 року, дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років (а.с.12). Відповідно до довідки №214 від 03.09.2025 року, дитина [PERSON] , [INFO] потребує домашнього догляду, у зв`язку з чим не має можливості відвідувати дошкільні заклади освіти (а.с.13). Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84, 91 СК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Частиною четвертою ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 88 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Cудом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує домашнього догляду, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, батько дитини є працездатною особою, проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, отже наявні загальні умови для стягнення аліментів на утримання позивача. Суд зазначає, що згідно положень ч.1, 3 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем заявлено позовну вимогу, яка задоволена повністю, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved