Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (далі - ТОВ «Верра Фінанс», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №95801070000 від 04.11.2019 у розмірі 40621,97 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.11.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №95801070000. Відповідач погодився з викладеними у Договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов договору, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 3000,00 грн. зі строком дії договору до 10.11.2021. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників та договором на рахунок банку шляхом сплати до 10-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. АТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 25.01.2023 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу №237, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №95801070000 від 04.11.2019. Станом на 30.09.2024 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 40621,97 гривень, з яких: 25595,93 гривень заборгованість за основним боргом; 15015,44 гривень заборгованість за процентами за користування грошовими коштами; 10,60 гривень заборгованість за комісією. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 11.02.2025 за клопотанням представника позивача витребувано у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» належним чином засвідчену виписку про рух коштів по рахунку коштів картки з лімітом [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) за Договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95801070000 від 04.11.2019 р. за період з 04.11.2019 р. по 25.01.2023 р. 28.02.2025 до суду надійшли витребувані докази. Представник позивача ТОВ «Верра фінанс» в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «Верра фінанс» (а.с.4). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У призначені судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.11.2019 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №95801070000 (а.с.101-103). Відповідно до п. 1.1 Договору Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів, відкриває клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «Карта з лімітом «Шоппінг 55% grace», розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщенні установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та правил (договірних) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», а саме поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Згідно з п. 2.1.1 Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 3000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 10.11.2021. Пунктом 2.1.4 Договору передбачені умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процента ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Також 04.11.2019 [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.104-105). З банківської виписки АТ «Укрсиббанк» за період 04.11.2019 по 25.01.2023 вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово переказував грошові кошти, знімав готівкові кошти, поповнював свою кредитну картку готівкою, здійснював переказ коштів для погашення заборгованості. 25.01.2023 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» укладено Договір факторингу № 237, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Верра Фінанс», ТОВ «Верра Фінанс» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Акціонерного товариства «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором (п.2.1 Договору) (а.с.32-34). Відповідно до п.4.1 Договору право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток 2 до цього Договору), але не раніше сплати ТОВ «Верра Фінанс» суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Згідно платіжної інструкції №67 від 25.01.2023 ТОВ «Верра Фінанс» перераховано на рахунок АТ «Укрсиббанк» грошові кошти в сумі 4937295,85 грн., з призначенням платежу: за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №237 від 25.01.2023, без ПДВ (а.с.30). На підтвердження переходу від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №95801070000 від 04.11.2019 в сумі 40621,97 грн. позивачем надано витяг з реєстру боржників від 25.01.2023 до Договору факторингу №237 від 25.01.2023 (а.с.36). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1048ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Верра Фінанс» вказує себе кредитором [PERSON] за кредитним договором №95801070000 від 04.11.2019, укладеним відповідачем з АТ «Укрсиббанк», право грошової вимоги від якого перейшло на підставі договору факторингу №237 від 25.01.2023 до ТОВ «Верра Фінанс». Відповідно до п.2.1 Договору факторингу №237 від 25.01.2023, за цим договором Акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Верра Фінанс», а ТОВ «Верра Фінанс» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Акціонерного товариства «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2 Договору факторингу №237 від 25.01.2023, права вимоги, які Акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Верра Фінанс» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Акціонерним товариством «Укрсиббанк», що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді. Пунктом 4.1 Договору факторингу №237 від 25.01.2023 передбачено, що право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток 2 до цього Договору), але не раніше сплати ТОВ «Верра Фінанс» суми фінансування у порядку, визначеному Договором. В якості доказів того, що Договір факторингу №237 від 25.01.2023 має безпосереднє відношення до права вимоги за кредитним договором №95801070000 від 04.11.2019 року позивачем надано Акт приймання-передачі права вимоги від 25.01.2023, витяг з Реєстру Боржників від 25.01.2023 до Договору факторингу №237 від 25.01.2023 та платіжну інструкцію №67 від 25.01.2023 року на суму 4937295,85 грн. У той же час Акт приймання-передачі права вимоги, це документ, який підписується сторонами виключно після надходження на рахунок Акціонерного товариства «Укрсиббанк» від ТОВ «Верра Фінанс» суми фінансування (п. 3.3. Договору факторингу №237 від 25.01.2023). Як вбачається з копії примірника доданого до позову договору факторингу №237 від 25.01.2023 у ньому не відображена сума фінансування (ціна продажу за договором), оскільки при виготовленні позивачем ксерокопії такого договору, ця інформація була ним прихована. Зі змісту Акту приймання-передачі прав вимоги від 25.01.2023 вбачається, що в його пунктах не міститься жодних відомостей про загальну суму заборгованості, яка передається від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс». Суд зазначає, що відсутність ціни продажу у договорі факторингу, унеможливлює розрахувати суму, яку перерахував фактор за боргове зобов`язання. Згідно сталої практики Верховного Суду доказом на підтвердження факту набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що вони містять дані про кредитні договори, а також обов`язково докази на підтвердження оплати за договором факторингу (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 по справі № 905/306/17, від 29.06.2021 по справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 по справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 по справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 по справі № 2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 по справі №905/306/17 виснував, що на підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати суду докази переходу такого права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. З огляду на наведене вище, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин того, що АТ «Укрсиббанк» внесло оплату за договором факторингу №237 від 25 січня 2021 року у встановленому сторонами розмірі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо погодженої сторонами договору факторингу ціни продажу (сума фінансування). Таким чином, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» не надав суду доказів переходу до нього права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором №95801070000 від 04 листопада 2019 року. Доведення цієї обставини було процесуальним обов`язком позивача. Згідно із статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Встановлені у даній справі обставини вказують на відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так як у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed