Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він був членом ОК АТ «Кристал» ще з 2008 року. Як члену кооперативу йому надано земельну ділянку, де він побудував гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] , і постійно ним користувався, сплачував і членські внески, і за спожиту електроенергію. З 2019 року по 2023 рік він працював за кордоном та не мав змоги користуватись гаражем. По поверненню до країни, йому стало відомо, що його включено з членів кооперативу, а його гараж передано в користування відповідачу, який згодом його незаконно приватизував та зареєстрував за собою право власності. Оскільки саме він побудував гараж, ним користувався та є членом кооперативу, своє членством відповідно до ст.13 Закону України «Про кооперацію» не припиняв, тому відповідач незаконно подав нотаріусу документи щодо набуття ним прав на цей гараж, а нотаріус відповідно незаконно прийняв рішення та здійсним державну реєстрацію права власності на його гараж. У добровільному порядку відповідач його прав не відновлює. Просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Ольги Олександрівни про державну реєстрацію права власності від 05 серпня 2023 року №51308059 на обєкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 12 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на позов. [PERSON] , як голова ОК АТ «Кристал» вказав, що він є головою кооперативу з 12 лютого 2024 року і до нього звернувся [PERSON] щодо самовільного захоплення його гаражу. При перевірці документів ним позивач став членом кооперативу у 2008 році, відомості щодо припинення членства в кооперативі відсутні. Також в кооперативі відсутні відомості щодо членства [PERSON] в кооперативі та встановити яким чином ним набуто у власність спірний гараж не можливо. Тому вважає, що реєстрація права власності на гараж за відповідачем проведена незаконно та має бути скасована. Просив суд задоволити позов. 10 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач [PERSON] вказав, що позивач не надав доказів свого членства в кооперативі, сплати вступного та іншого внесків, побудову ним спірного гаражу. Натомість він з 2020 року користується цим гаражем за домовленістю з попереднім його володільцем [PERSON] , батько якої і побудував у свій час спірний гараж. У 2019 році [PERSON] стала членом кооперативу і гараж переоформлений на неї, а потім і на нього. Він як член кооперативу сплатив всі внески та в установленому законом порядку зареєстрував за собою право власності на гараж. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому позивач та його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання голова Обслуговуючого кооперативу «Автогаражне товариство «Кристал» Дубас Сергій Дмитрович, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Ольга Олександрівна не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Подали суду про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про кооперацію» (у редакції Закону на час виникнення правовідносин) обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Згідно статуту, затвердженого протоколом загальних зборів №20 від 03 листопада 2018 року - Обслуговуючий кооператив «Автогаражне товариство «Кристал». За ст. 10 Закону «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (ст.11 Закону України «Про кооперацію»). Матеріали справи не містять копію статуту кооперативу станом на грудень 2008 року, тому суд виходить з норм Закону. З наявною у суду копії заяви [PERSON] , датованої 09.12.2008, вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою до голови АГК Кристал із заявою про прийняття його в члени кооперативу. Інші документи щодо членства позивача в кооперативі відсутні, ні рішення голови правління, ні рішень загальних зборів кооперативу. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів. Так само відсутні докази не лише прийняття [PERSON] у члени кооперативу, а й сплата будь-яких членських внесків, як вступного, так і виконання інших обов`язків, встановлених статутом кооперативу. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. При звернення до суду [PERSON] вказував, що саме він здійснив будівництво гаражу № [NUMBER] ще в 2008 році, але будь-яких доказів цим обставинам суду не надав, не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Суд також враховує, що на поданій заяві від 09.12.2008 року міститься зазначення: «гар.№508», номер зачеркнутий і зверху проставлено «504». При цьому хто і коли як зробив таке позначення, так і вніс виправлення не відомо. На підстав поданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів того, що його було прийнято в члени кооперативу з наданням земельної ділянки, будівництво ним гаражу під № [NUMBER] , сплати ним членських внесків та інших зобов`язань. Відсутні будь-які докази перебування [PERSON] за кордоном з 2019 року по 2024 рік, і саме ця обставина унеможливлювала його виконувати свої обов`язки як члена кооперативу. Лист голови Обслуговуючого кооперативу «Автогаражне товариство «Кристал» Дубас Сергій Дмитрович №15-к від 15 травня 2024 року суд оцінює критично. Так, з даного листа вбачається, що голова ОК підтверджує членство [PERSON] в кооперативі з 2008 року та побудову ним гаражу № [NUMBER] . Разом з тим, будь-які первинні документи у даному листі не зазначаються, не додаються. Тому з яких доказів голова кооперативу, який виконує свої обов`язки з 12 лютого 2024 року, визначив ці обставини не можливо встановити. Натомість у відповіді на адвокатський запит від 15 жовтня 2024 року, голова товариства вказує, що відомості про членство, сплати членських внесків або інших платежів [PERSON] по гаражу 504 - відсутні, та всі документи по гаражу [NUMBER] вилучені в рамках кримінального провадження. Але головою не подано доказів направлення будь-якого листа на В№1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області. Тому перевірити доводи не вбачається за можливе (в тому числі чи подані слідству оригінали чи копії, чи просто надано лист про відсутність будь-яких документів). Також головою товариства не надані будь-які пояснення щодо сплачених [PERSON] коштів за спірний гараж 504 за період з травня 2021 року по жовтень 2024 року, наявності заяви [PERSON] щодо прийняття її в члени кооперативу та надання їй у користування гаражу [NUMBER] . Пояснення [PERSON] щодо будівництва ним гаражу в 2008 році суперечить наявному в матеріалах справи копії технічного паспорту на гараж, згідно якого рік будівництва 1992 рік. Не підтверджені й доводи позивача про будівництво ним гаражу 504 в 2008 році й допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] .. Натомість свідок [PERSON] вказувала, що спірний гараж побудував її батько та вони ним постійно користувались. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Ольга Олександрівна (індексний номер 68809685 від 09 серпня 2023 року) проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на гараж [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ОК АТ «Кристал». При реєстрації права власності на спірних гараж [PERSON] надав реєстратору пакет документів, в тому числі й довідку ОК АТ «Кристал» №10/05/2023-01 від 10 травня 2023 року щодо своїх прав на гараж, сплату внесків, тощо. Матеріали справи не містять жодного доказу, що дана довідка є підробленою, фальшивою, тощо. Позивач не надав доказів таким обставинам, не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Сам по собі факт наявності досудового розслідування не підтверджує такої обставини (крім того, взагалі не можливо встановити щодо чого розпочате кримінальне провадження). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ним у встановленому чинним законодавством набуто право власності, користування, володіння спірним гаражем. По суті позивач обмежився лиш власними поясненнями того, що він був членом кооперативу, наголошував, що у нього є всі докази, але суду такі докази не надав, не повідомив про причини неможливості подати такі докази, не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Тому у задоволенні позову слід відмовити. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed