Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення судових витрат. В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2001 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та взаємоповаги один до одного. Вони є абсолютно різними людьми з різними характерами. За весь час спільного проживання в них так і не з`явились спільні інтереси, а їх погляди та життєві пріоритети дуже відрізняються. Впродовж останніх 3-х місяців між ними фактично припинені шлюбні відносини. З того часу вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Таким чином, подальше спільне життя як подружжя з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та змушує звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Спільно набутого майна з відповідачем вони не мають, а тому вирішення будь-яких майнових питань в межах даного позову судом вони не потребують. Питання місця проживання їх дитини та розмір її майнової участі у житті дитини, її вихованні вони вирішують самостійно, згідно їх спільної домовленості, їх вирішення судом одночасно з розглядом даного позову не потребують. З огляду на дані обставини вважає, що подальше існування шлюбу між ними є неможливим і що розлучення, це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Тому з цих підстав просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просила розглянути справу у її відсутність згідно доводів позовної заяви та долучених документів, свою позовну заяву підтримує та просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову у якій зазначив, що даною заявою інформує суд про те, що повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу між ними. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2001 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 25 травня 2001 року Малинівською сільською радою Гощанського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 25 травня 201 року, про що зроблено запис за №02. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони мають різні погляди на життя, їх ставлення до життєво важливих ситуацій та подій кардинально різняться, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, відповідач заявлені вимоги повністю визнав, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., рішення прийнято на її користь, тому даний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved