Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява мотивована тим, що 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 165745907, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 9000,00 грн. Позивач набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 165745907 від 21 липня 2021 року відповідно до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», яке набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного із первісним позикодавцем. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 27 лютого 2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, позивач набув право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором в сумі 32013,00 грн, з яких: 9000,00 сума заборгованості за основним боргом; 23013 сума заборгованості за відсотками. Окрім того, 10 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021, на підставі якого [PERSON] отримав кредит в сумі 3000,00 грн. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18601-11/2023 відповідно до реєстру боржників від 25.07.2024 до договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року, в сумі 8420,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5420,00 грн сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із існуючою заборгованістю, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 40433,50 грн. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2025 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 21 липня 2021 року між відповідачем та первинним позикодавцем товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір кредитної лінії № 165745907, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в сумі 9000,00 грн (п. 1.1. договору). Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 9000,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 20 серпня 2021 року (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (надалі дисконтний період), а саме до 20 серпня 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Згідно із п.1.8 договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи а терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Положеннями п. 1.9.3 договору визначено, що якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі настання передбаченої п. 1.9.3 договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п.1.2. договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою орієнтовна загальна вартість кредиту складе 13590,00 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у сумі 4590,00 грн та суму кредиту у розмірі 9000,00 грн (п. 1.14.2 договору). Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором. Згідно із даними, які містяться в платіжному дорученні від 21 липня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснив переказ коштів на користь [PERSON] в сумі 9000,00 грн на рахунок 4149-49ХХ-ХХХХ-9985 із призначення платежу: переказ коштів відповідно до договору № 165745907 від 21.07.2021. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року сторони виклали договір факторингу №28/1118-01 в новій редакції, відповідно до п. 2.1. якої згідно з умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги. Наявне право вимоги переходить до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог. Підписанням реєстру прав вимог сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1 договору факторингу). Довідкою від 12.03.2025 № 165745907/ФК ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджує, що 21 вересня 2021 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 165745907 від 21 липня 2021 року, укладеного з [PERSON] , ТОВ «Таліон плюс» відповідно до укладеного договору факторингу №28/1118-01. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 27/0225-01. Згідно із п. 2.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписаний реєстр прав вимог № 2, згідно із яким до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 165745907. Сума заборгованості 32013,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9000,00 грн та заборгованість за відсотками 23013,00 грн. Окрім того, 10 травня 2021 року між [PERSON] та первинним позикодавцем товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 3000,00 грн (п. 1.1. Договору) строком на 30 днів, де дата погашення кредиту 08.06.2021 (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3 зазначеного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 803 процентів річних від суми кредиту із розрахунку 2,20 % на добу. Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором. Згідно з даними, які містяться у копії листа за підписом директора ТОВ «Профітгід» щодо підтвердження здійснення переказу грошових коштів, Товариством з обмеженою відповідальністю «Профітгід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник - ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», код 42201361; сума переказу 3000,00 грн; номер платіжної картки отримувача [NUMBER] ; емітент платіжної картки отримувача - PRIVAT BANK. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 29122021. Згідно із п.1.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Згідно п. 1.2. договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 05630-05/2021 в сумі 8420,00 грн , з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5420,00 грн сума заборгованості за відсотками. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав електронні договори: договір кредитної лінії № 165745907 від 21 липня 2021 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»»; договір про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021 від 10 травня 2021 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм». Зазначені договори відповідач підписав у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками ці договори прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Перерахування позичальнику на його платіжну картку коштів у сумі 9000,00 грн за договором кредитної лінії № 165745907 від 21 липня 2021 року підтверджується копією платіжного доручення від 21 липня 2021 року. Перерахування позичальнику на його платіжну картку коштів у сумі 3000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021 від 10 травня 2021 року копією листа за підписом директора ТОВ «Профітгід» щодо підтвердження здійснення переказу грошових коштів. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами дотримані умови договору факторингу № 29122021 від 29 грудня 2021 року, договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за кредитними договорами, то суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021 та договором кредитної лінії № 165745907 від 21 липня 2021 року. Суд зауважує, відступлення права вимоги за кредитним договором № 165745907 від 21 липня 2021 року на користь ТОВ «Таліон плюс» підтверджується довідкою від 12.03.2025 № 165745907/ФК за підписом директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на те, що всупереч умовам спірних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів, а тому вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредитів підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитами у заявленому розмірі, суд зазначає, що вказані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору кредитної лінії № 165745907 від 21 липня 2021 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 20 серпня 2021 року. Доказів того, що позичальник в порядку, визначеному п. 1.8 договору, ініціював продовження строку користування позикою матеріали справи не містять. Відтак, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за відсотками за договором № 165745907 від 21 липня 2021 року повинна нараховуватись в межах тридцятиденного строку кредитування за базовою процентною ставкою 1,70 %, яка визначена в 1.9.3 договору, оскільки позичальник не повернув кошти в установлений строк. Отже, сума заборгованості відповідача за відсотками за договором кредитної лінії № 165745907 від 21 липня 2021 року становить 4590,00 грн (9000,00 грн (сума позики) х 30 днів (п.1.3 договору) х 1,7 % (п.1.9.3. договору)), що узгоджується із положеннями п. 1.14.2 договору. За умовами договору про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021 від 10 травня 2021 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 08 червня 2021 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відтак, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за відсотками за договором № 05630-05/2021 від 10 травня 2021 року повинна нараховуватись в межах тридцятиденного строку кредитування. Отже, сума заборгованості відповідача за відсотками за договором про надання фінансового кредиту № 05630-05/2021 від 10 травня 2021 року становить 1980,00 грн (3000,00 грн (сума позики) х 30 днів (п.1.2 договору) х 2,2 % (п.1.3. договору)). Суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення відсотків, які нараховані поза межами строку кредитування, визначеного договорами. Щодо розподілу судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 18570,00 грн (9000,00 грн + 4590,00 грн + 3000,00 грн + 1980,00 грн), що становить 45,9278 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1390,69 грн (3028 грн х 45,9278 %).

Outcome: partial