Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») Тертиця Т.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивувала тим, що 27 квітня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] шляхом підписання документів електронними підписами укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1196-4245, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 19 800 грн та зобов`язувався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідач не виконав зобов`язання за вказаним договором та не повернув кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому у відповідача перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на 2 вересня 2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 104 538,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн та заборгованості за процентами у розмірі 84 738,40 грн. Разом з цим, позивач застосував до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг товариства та частково списав заборгованість за процентами у розмірі 12 038,40 грн за умови погашення відповідачем заборгованості за кредитом в розмірі 92 500 грн і просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92 500 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 72 700 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача 2 422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Посилаючись на зазначені обставин просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та відшкодувати за рахунок останнього судові витрати. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 9 жовтня 2025 року [PERSON] зареєстрований на [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 11 листопада 2025 року о 12 год 00 хв. 11 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 2 грудня 2025 року 10 год 30 хв у зв`язку з неявкою учасників справи. 2 грудня 2025 року та 14 січня 2026 року справу знято з розгляду у зв`язку з стабілізаційним відключенням світла у Рокитнянському районному суді Київської області. Справу призначено до розгляду на 10 лютого 2026 року 10 год 00 хв. В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Разом з цим, направлена відповідачу судова повістка про виклик в судове засідання, яке призначене судом на 10 лютого 2026 року, повернулась до суду не врученою з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву або заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 27 квітня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1196-4245, відповідно до якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 19 800 строком на 300 днів із зниженою процентною ставкою 1,20% в день та зі стандартною процентною ставкою 1,50% в день, який за угодою сторін підписано електронним підписом позичальника (одноразовий пароль А6280), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». 27 квітня 2023 року позичальнику перераховано на платіжну картку № [NUMBER] 19 800 грн, що підтверджується довідкою LiqPay (ІD платежу 2292458300). Згідно з розрахунком заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1196-4245, від 27 квітня 2023 року, складеним ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість [PERSON] станом на 2 вересня 2025 року становить 104 538,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн та заборгованості за процентами у розмірі 84 728,40 грн, нараховані за період з 27 квітня 2023 року до 20 лютого 2024 року. Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92 500 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 72 700 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 7 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У справі, яка розглядається, суд встановив що: за укладеним сторонами договором [PERSON] отримав кредит у розмірі 19 800 грн та зобов`язувався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом; відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість; матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечував наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс»; надані позивачем докази підтверджують факт отримання кредитних коштів; на 2 вересня 2025 року у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 500 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 72 700 грн; [PERSON] не спростував належними і допустимими доказами розмір заборгованості та правильність розрахунку. З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені, незважаючи на обізнаність про існування спору та повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають стягненню 2 422,40 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved