Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 04.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №03.03.2025-100002175 від 03.03.2025 у розмірі 57120 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 18000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 26340 грн, комісія за надання кредиту 1260 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2520 грн, неустойка 9000 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 03.03.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №03.03.2025-100002175, за умовами якого позичальнику наданий кредит в сумі 15000 грн, строком на 189 днів з дати його надання, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1% в день, які застосовуються протягом перших п`яти чергових періодів користування кредитом та 0,5% в день протягом наступних періодів. Дату повернення (виплати) кредиту сторони визначили 07.09.2025. Розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту складає 7% від суми кредиту та становить 1050 грн та розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 1050 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка. 07.03.2025 між сторонами укладений додатковий договір, за умовами якого сторони збільшили суму кредиту на 3000 грн на строк 185 днів з дати його надання зі сплатою комісії в розмірі 7% від суми другого траншу, що складає 210 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1260 грн. Загальна сума кредиту становить 18000 грн. За загальними умовами договору позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами, комісії та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 57120 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 18000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 26340 грн; комісія за надання кредиту 1260 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2520 грн, неустойка 9000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав про часткове визнання позову. У поданому відзиві на позов вказав, що позов визнає частково в сумі 30000грн, оскільки тіло кредиту становить 18000 грн, а згідно ч.3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума відсотків та штрафів не може перевищувати 100% суми кредиту. Отже, вважає, що максимальна законна сума до стягнення становить 36000 грн, а не заявлена позивачем в розмірі 57120 грн. Крім того, вказав, що нарахування пені та штрафів на період дії воєнного стану заборонено п. 6-1 Прикінцевих положень ЦК України. Він звертався до позивача з пропозицією мирного врегулювання спору, однак отримав відмову. Вказав, що офіційно працевлаштований та має обмежений дохід, тому просить зменшити суму стягнення до 30000 грн, розстрочити виконання рішення на 12 місяців. Представник позивача у своїй відповіді на відзив вказав, що денна процентна ставка, передбачена договором, є законною, а інших обмежень щодо нарахування процентів за кредитним договором чинним законодавством не передбачено. Відповідач заперечив вірність розрахунку спірної заборгованості, проте власного розрахунку не надав, відтак наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру. Комісія за надання кредиту, пов`язана з перерахуванням кредитодавцем коштів на рахунок вказаний позичальником з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, що ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр», уникнувши додаткових витрат. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Крім того, вважає, що за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, тому відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. Також вказав, що кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримання кредиту, в той час як Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми Закону України «Про споживче кредитування». За наведених обставин, просив позов задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 03.12.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з цим позовом. 08.12.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 09.12.2025 справа передана до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю та 13.01.2026 - надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. 14.01.2026 суд відкрив спрощене позовне провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 12.02.2026. 04.02.2026 відповідач подав до суду відзив на позов з додатками. 11.02.2026 представник позивача направив до суду відповідь на відзив з додатками. 12.02.2026 сторони до суду не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 03.03.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №03.03.2025-100002175 шляхом підписання заявки та пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти). Під час укладення кредитного договору позичальник пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора Е275, який надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.3.1 вказаної Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов договору позичальнику наданий кредит у розмірі 15000 грн строком на 189 днів, дата повернення кредиту 07.09.2025. Відповідно до умов заявки, сторони визначили незмінну процентну ставку у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших п`яти чергових періодів користування кредитом та 0,5% в день протягом наступних періодів та денну проценту ставку 0,89%. Крім того, встановили розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту 7% від суми кредиту, що дорівнює 1050 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1050 грн. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6. кредитного договору. Розмір неустойки становить 225 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 13.12. договору позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1 і 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування", примірник цього договору. 07.03.2025 між сторонами укладений додатковий договір до кредитного договору шляхом підписання позичальником примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) та підписання кредитодавцем примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії). Відповідно до умов додаткового договору, сторони домовились збільшити суму кредиту на 3000 грн, шляхом надання другого траншу на вказану суму, тому загальний розмір кредиту склав 18000 грн. Крім того, збільшили розмір неустойки до 270 грн, встановили розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту 7% від суми кредиту, що дорівнює 210 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1260 грн. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору в загальній сумі 18000 грн, що підтверджується квитанцією про зарахування №669262760 від 03.03.2025 та інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №1-1411 від 14.11.2025, відповідно до яких перерахування коштів за договором №03.03.2025-100002175 здійснювались 03.03.2025 в сумі 15000 грн та 07.03.2025 в сумі 3000 грн за допомогою системи iРay.ua на платіжну картку № [NUMBER] . В порушення вимог договору позичальник не сплачував необхідні платежі у розмірах та порядку, визначених договором, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 57120 грн, яка складається з 18000 грн - заборгованості по кредиту, 26340 грн заборгованості по процентам, 1260 грн комісії за надання кредиту, 2520 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 9000 грн неустойки, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копіями заявки на укладання кредитного договору №03.03.2025-100002175 від 03.03.2025 року; пропозиції про укладання кредитного договору №03.03.2025-100002175 від 03.03.2025; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №03.03.2025-100002175 від 03.03.2025; інформаційного повідомлення позичальника; примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) до кредитного договору від 07.03.2025; примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції про укладення додаткового договору до кредитного договору від 07.03.2025; інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №1-1411 від 14.11.2025, квитанція про зарахування №669262760 від 03.03.2025, довідкою-розрахунком, іншими доказами. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Суд дійшов висновку, що дослідженими доказами підтверджується факт укладання між сторонами кредитного договору та додаткового договору до нього, які укладені у електронній формі та підписані відповідачем, шляхом використання одноразових ідентифікаторів. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом, комісій. Сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки та комісій, строк кредитування. Кредитні кошти надійшли на платіжну картку відповідача. Однак, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, сплати процентів та комісій не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Частково заперечуючи позовні вимоги щодо розміру заборгованості по відсотках, відповідач власного розрахунку заборгованості за кредитом не надав та не надав суду доказів погашення кредитної заборгованості. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією підлягають задоволенню, оскільки розрахунки позивачем здійснені відповідно до умов договору, підписаного сторонами. Вимоги про стягнення неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до п. 7.6 договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6. кредитного договору. Розмір неустойки становив 225 грн, який згідно умов додаткового договору був збільшений до 270 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжена та діє дотепер. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за неустойку, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання в сумі 9000 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №03.03.2025-100002175 від 03.03.2025 у розмірі 48120 грн, з яких тіло кредиту 18000 грн; проценти 26340 грн, комісія за надання кредиту 1260 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2520 грн. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено частково на 84,24% (48120:57120х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2040,63 грн судового збору. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1020,32 грн. (2040,63 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 1020,32 грн підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial