Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2025 року через систему «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал»), в особі свого директора Хлопкової М.В., звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 10 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10010202, за яким ТОВ «Макс Кредит» надав відповідачу кредит на суму 7800,00 грн. 16 квітня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Юніт Капітал» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № б/н від 16 квітня 2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15693,60 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00-10010202 від 10 жовтня 2024 року у розмірі 12443,60 грн та понесені судові витрати. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 00-10010202, який підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора - 84164. Відповідно до пунктів 1.2-1.8.1 договору умови надання кредиту є наступними: сума кредиту 6500,00 грн; строк 360 календарних днів. Тип кредиту кредитна лінія (безвідклична) . Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Дата остаточного повернення кредиту 5 жовтня 2025 року; періодична дата оплати процентів та Комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, містяться в Додатку 1 до Договору; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка 0,85 % від суми кредиту; одноразова комісія у розмірі 20,00 % від суми кредиту 1300,00 грн. Денна процентна ставка за Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки та комісії 1%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 2442,38%; орієнтовна реальна річна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору становить 2351,57%. Договір підписано відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора: 84164. Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит», клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №00-10010202 від 10.10.2024, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Одноразовий ідентифікатор: 84164, час відправки: 10.10.2024 о 12:23:40, номер телефону: [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПРОФІТГІД», додатку до інформаційної довідки ТОВ «ПРОФІТГІД», ТОВ «ПРОФІТГІД» було проведено успішні перекази грошових коштів, зокрема на маску картки клієнта № [NUMBER] . Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-10010202 від 10 жовтня 2024 року заборгованість відповідача станом на 1 жовтня 2025 року становить 15693,60 грн з яких: 7800,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 4643,60 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3250,00 грн - штрафні санкції. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2024 року № 00-10010202 заборгованість відповідача станом на 16 квітня 2025 року становить 12443,60 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 18 листопада 2025 року АТ «Універсал Банк» листом № БТ/Е-21900 від 18.12.2025 повідомило, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 10 жовтня 2024 року на вказану платіжну картку було зараховано кошти у сумі 6500,00 грн. Вказане підтверджується рухом коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , за період з 10 жовтня 2024 року по 15 жовтня 2024 року. Таким чином, ТОВ «Макс Кредит» виконав своє зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, яка в свою чергу неналежно виконувала умови договору, в результаті чого у неї виникла заборгованість у сумі 12443,60, що підтверджується випискою з особового рахунку. 16 квітня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал, згідно з яким, ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за договором № 00-10010202 від 10 жовтня 2024 року на загальну суму 12443,60 грн. Також, перехід права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16 квітня 2025 року, актом приймання-передачі додаток № 2 до договору факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16 квітня 2025 року та платіжними інструкціями про сплату ціни продажу. Отже, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 00-10010202 від 10 жовтня 2024 року у розмірі 12443,60 грн. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступнного висновку. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12443,60 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» і ТОВ «Юніті Капітал», Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги Протокол погодження вартості послуг; додаткову угоду № 25770871393 від 11 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 1 жовтня 2025 року (до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року), свідоцтво на право зайняття адвокатскою діяльністю Соломка О.В. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». Таким чином, з урахуванням положень частин 1, 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката розміром 3000,00 грн. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 2422,40 грн за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved