Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

24 вересня 2025 року представник позивача - адвокат Котова С.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішити питання про судові витрати. Вимоги заяви обґрунтовані наступним. Разом із позовною заявою Позивачем було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. У попередньому розрахунку було вказано наступне: «На виконання п.п. 9-10 ст.175 ЦПК України повідомляємо, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму у розмірі 8422,40 грн., що складається з судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, у відповідності до укладеного Договору про надання правничої допомоги № 07/24 НК від 02.07.2024 року, згідно п. 3.1. та відповідно до Додаткової угоди № 17 про внесення змін до Договору про надання правничої допомоги № 07/24 НК від 02.07.2024 року , відповідно до якого, визначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються Замовником самостійно. Відповідно до п. 1.3. Договору про надання правничої допомоги № 07/24 НК від 02.07.2024 року передбачено, що перелік фізичних осіб (боржників) у відповідності до п. 1.2. визначається додатковими угодами до Договору. Так, надаємо копію платіжної інструкції № 1992 від 13.05.2025р., а також копію Звіту від 13.05.2025 про виконану роботу згідно Додаткової угоди №19 до Договору № 07/24 НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року. Також зазначаємо, що відповідно до Додаткової угоди № 4 відбулася зміна найменування Виконавця з Адвокатське об`єднання «ВЕРІТАС ЦЕНТР», на АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛЕКС ВЕРІТАС»». Згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.». 03 вересня 2025 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення про задоволення позовних вимог Позивача про стягнення заборгованості у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до [PERSON] , а саме стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за Кредитним договором № 23.07.2020-100000791 від 23.07.2020 року у розмірі 12 600 гривень, 2 422 гривні 40 копійок судового збору. Проте в рішенні суду не вирішено питання про стягнення понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу витрат. Так, серед іншого п.2 позовної заяви Позивач просив стягнути 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат було додано наступні докази, що містяться в матеріалах справи: 1. Копія Договору про надання правничої допомоги 07/24 НК від 02.07.2024 року; 2. Копія довіреності на представника ТОВ НОВИЙ КОЛЕКТОР на підписання Договору про надання правничої допомоги 07/24 НК від 02.07.2024 року 3. Копія платіжної інструкції про оплату правничої допомоги; 4. Копія Звіту про виконану роботу відповідно до Договору 07/24 НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року. 08 грудня 2025 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подано письмові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідно до яких вважає вимоги позивача не обгрунтованими, не підтвердженими домтатніми доказами, допустимими та належними доказами а тому не підлягають задоволенню. Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК Україниу разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. До судового розгляду сторони не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення заяви та постановлення додаткового рішення у справі з таких підстав. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (місто Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, офіс 601) заборгованість за Кредитним договором № 23.07.2020-100000791 від 23.07.2020 року у розмірі 12 600 гривень, 2 422 гривні 40 копійок судового збору. Рішення суду не оскаржувалось. У прохальній частині поданого позову представником позивача заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) регулює розподіл судових витрат між сторонами. Частина 3 пункту 2 цієї статті стосується того, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст..140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особо доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1992 від 13.05.2025 позивачем ТОВ «Новий Колектор» здійснено оплату за надання правничої допомги згідно дод.угоди №21 до договору №07/24-НК від 02.07.2024, за позовом до [PERSON] . Оскільки питання щодо стягнення з відповідача вказаних судових витрат під час ухвалення рішення 03 вересня 2025 року судом не вирішувалось, є підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення частково заяви та ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» понесених судових витрат в сумі 3000 грн., які документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved