Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У грудні 2025 рокутовариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 січня 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 485620-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 6 000 грн. на банківську картку позичальника, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 01 грудня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 19360 грн. 22 к., що складається з: заборгованість за отриманим тілом кредиту 6000 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 12460 грн. 22 к., комісія - 900 грн. Посилаючись на ці обставини, позивач прохав стягнути з відповідача суму заборгованості на загальну суму 19360 грн. 22 к. та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 к. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кологривої Т.М. від 29 грудня 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, витребувано у АТ«УНІВЕРСАЛ БАНК»: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 05 січня 2024 року (дата видачі кредиту) по 26 квітня 2024 року (дата закінчення терміну кредитування). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву до суду не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 січня 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 485620-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 6000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит, 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: 2% в день, фіксована. Термін дії Договору: до 26.04.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 12640 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12412.89 процентів. Сторони в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Станом на 26 квітня 2024 року позичальник повинен сплатити банку: 6000 грн. тіло кредиту, 5740 грн. проценти за користування кредитом, 900 грн. комісія. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). До вказаного договору додані Правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що 05 січня 2024 року о 19:12:37 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами кредитного договору, з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор UA-8350 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 05 січня 2024 року об 19:14:49 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-8350 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com. За такого, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Як вбачається із матеріалів справи, 05 січня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] у розмірі 6000 грн. згідно із інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід». За інформацією АТ «Універсал банк» від 12 січня 2026 року, витребуваної за ухвалою суду, [PERSON] емітована платіжною карткою № [NUMBER] . 05 січня 2024 року на вказану платіжну картку був зарахований платіж у сумі 6000 грн., про що свідчить виписка про рух коштів по картці. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором про надання кредиту, становить 19360 грн. 22 к., що складається з: заборгованість за отриманим тілом кредиту 6000 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 12460 грн. 22 к., комісія 900 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту у виді тіла та процентів такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 900 грн. суд зазначає наступне. Умовами договору передбачено сплату комісії у розмірі 900 грн., яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту одноразово. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Позивачем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту, належить відмовити. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволення позову на 95.35 %.

Outcome: partial