Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача адвокат Тараненко А.І. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023 у розмірі 40648,44 грн. Також просив стягнути: 2422,4 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 15.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 657575589 в електронній формі. Договір підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода) YJVP-9693, який був надісланий йому на вказаний номер мобільного телефону в Заявці під час реєстрації в Інформаційній-телекомунікаційній системі на вебсайті Товариства. При укладанні кредитного договору відповідач та кредитодавець діяли відповідно до Алгоритму (порядку) дій в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Відповідач зареєструвався в ІТС на сайті Товариства, де заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит. В заявці він вказав всі свої персональні дані, номер мобільного телефону та номер банківської картки для перерахування кредиту. Перед погодженням заявки кредитор перевірив особисті дані відповідача та здійснив перевірку дійсності та автентифікацію платіжної картки відповідача. За змістом Кредитного договору кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався надати позичальнику кредит у виді кредитної лінії в розмірі 8400,00 грн, а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит частинами у порядку визначеному договором та сплатити проценти відповідно до умов договору, а також виконати інші умови згідно додатків до договору та Правил надання грошових коштів у позику, які опубліковані на сайті товариства та є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України. 15.08.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через банк провайдер перерахував кредитні кошти в сумі 8400,00 грн на банківську карту відповідача за номером [NUMBER] . Відповідач своє грошове зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого має прострочену заборгованість по кредиту та процентам. 17.10.2023 первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до боржника [PERSON] за Реєстром прав вимоги № 254, що є додатком до раніше укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії якого неодноразово продовжено додатковими угодами. За цим Реєстром прав вимоги одним із боржників є [PERSON] за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023. У подальшому за Договором факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) право вимоги до боржника [PERSON] на суму кредитної заборгованості за договором № 657575589 від 15.08.2023, що вказана в Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 було укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор), відповідно до якого та згідно Реєстру боржників від 29.05.2025 позивач ТОВ «ФК«ЕЙС» набув право вимоги до боржника [PERSON] на суму заборгованості за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023 в розмірі 40648,44 грн. Відповідна сума кредитної заборгованості розрахована первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та у подальшому донарахована (збільшена) за рахунок процентів наступним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», включає в себе: 8400,00 грн заборгованість по кредиту; 32248,44 грн заборгованість по відсоткам. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості в розмірі 40648,44 грн на підставі розрахунків попередніх кредиторів, оскільки саме на цю суму боргу до нього перейшло право вимоги. Мотиви та аргументи сторін, викладені у заявах по суті спору 11.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення мотивував відсутністю належних та достатніх доказів виникнення кредитних відносин між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки неможливо встановити належність йому електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якими підписані Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 657575589 від 15.08.2023 та договір кредитної лінії № 657575589 від 15.08.2023, та у який спосіб електронний підпис надсилався ним позивачу. Також надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, заявка на отримання грошових коштів у кредит від 15.08.2023, порядок дій споживача, довідка щодо дій позичальника, Порядок укладення фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа не містять підписів обох сторін. Відповідачем зазначено, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за договорами факторингу, оскільки ним не додано до позовної заяви доказів на підтвердження надсилання йому повідомлення про відступлення права вимоги, як вимагається законом, Реєстри прав вимоги та витяги з них вважає неналежними доказами. Розрахунки про стан заборгованості за кредитним договором, на думку відповідача, не можуть-бути належним доказом розміру заборгованості, оскільки складені не позивачем а іншими юридичними особами. 01.08.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» директора Полякова О.В. через систему «Електронний суд» направлено відповідь на відзив. Представник позивача звернув увагу суду на те, що підтвердженням підписання відповідачем договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором є довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вказані особисті дані позичальника, які він самостійно зазначив при поданні заявки на отримання грошових коштів. Також зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі відповідачем не викладаються інші (протилежні) обставини, на яких повинні ґрунтуватись його заперечення. Зокрема, відповідач не заперечує (не спростовує) ненадходження на його картковий рахунок кредитних коштів; не погоджуючись з розрахунками боргу кредиторів, власного розрахунку не надає. Звернув увагу, що надані позивачем електронні докази роздруковані в паперовій формі містять усі персональні дані позичальника, а також номер електронного платіжного засобу (банківської картки) відповідача, який він зазначив самостійно. Також представник позивача вказав на помилковість твердження відповідача стосовно недоведеності переходу прав вимоги за заборгованістю по кредитному договору від 15.08.2023. У цьому контексті представник зазначив, що відповідно до умов договорів факторингу перехід права вимоги від клієнта до фактора здійснюється не суто за цими договорами, а за Реєстрами прав вимоги, які є невід`ємними додатками договорів факторингу. Крім того, Реєстри прав вимоги містять персональні дані інших боржників, які захищені Законом України «Про захист персональних даних». Враховуючи вищевикладене, сторона яка уклала договір факторингу не має права надавати повний реєстр прав вимоги третім особам. Таким чином, подані витяги з реєстрів прав вимоги за договорами факторингу відповідають вимогам встановленим законодавством. Щодо розміру нарахування заборгованості, то представник зазначив, що до позовної заяви позивачем долучено розрахунок заборгованості первісного кредитора, а також розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до якого перейшло право вимоги від первісного кредитора відповідно до Реєстру прав вимог № 254 від 17.10.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Зазначені документи підтверджують розмір заборгованості та є належними доказами. Також представник позивача зазначив, що законом не передбачено звільнення боржника від виконання зобов`язання за кредитним договором новому кредитору, якщо він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги. У такому разі закон допускає виконання боржником свого зобов`язання кредитору, з яким укладено договір, що також може вважатись належним виконанням. Однак, відповідач після переходу права вимоги не вносив платежі на погашення заборгованості ні новому, ні первісному (попередньому) кредитору Фактичні обставини та оцінка письмових доказів 15.08.2023 [PERSON] в особистому кабінеті в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», подав електронну Заявку на отримання грошових коштів в кредит, згідно оферти (договору) № 657575589 від 15.08.2023 у сумі 8400,00 грн строком на 29 днів. У цій заявці позичальник вказав усі свої персональні дані, засоби зв`язку, а також номер банківської картки для переказу кредитних коштів: 4441-11хх-хххх-3212. Тим самим позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору та приєднався до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в редакції від 10.08.2023 (а.с. 89, а.с. 90-93). Кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» скерував в особистий кабінет позичальника [PERSON] примірник кредитного договору та Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 657575589 від 15.08.2023, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором разом з кредитним договором. У Паспорті зазначена сума/ліміт кредиту 8400,00 грн, визначено строк кредитування 29 днів (дисконтний період) з можливістю його продовження та поновлення до максимального строку 1857 днів. Процентна ставка у Паспорті споживчого кредиту визначена у кількох видах та розмірах, а саме: дисконтна процентна ставка у діапазоні від 3,65% до 766,50 % річних; індивідуальна процентна ставка у діапазоні від 383,25% до 766,50 % річних; базова процентна ставка: 766,50 % річних; процентна ставка після закінчення дисконтного періоду кредитування: 1087,700 % річних. Загальні витрати споживача за кредитом (проценти), визначені за 29 днів кредитування за дисконтною процентною ставкою 368,650% річних (тобто 1,01% в день) та становлять 2460,36 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача протягом цього строку (у т.ч. тіло кредиту, проценти) складають 10860,36 грн (а.с. 99-100). 15.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Сінченка С.Н. та відповідачем [PERSON] на вебсайті Товариства з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи, в якій зареєструвався позичальник, шляхом обміну електронними повідомленнями був укладений Договір кредитної лінії № 657575589 від 15.08.2023 (електронна форма), який підписаний зі сторони кредитодавця кваліфікаційним електронним підписом (КЕП), а зі сторони позичальника - електронним підписом шляхом уведення одноразового ідентифікатора 15.08.2023о 13:49:56 (а.с. 101-110). До позовної заяви долучено та судом взято до уваги документи, які визначають порядок та спосіб укладання кредитного договору в електронній формі, а саме: Алгоритм дій фінансової установи - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (із зазначенням всіх етапів укладення договору з прінт-скрінами екрану з особистого кабінету), що діють з 25.07.2023 (а.с. 72-80); Порядок дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти, укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO» (нова редакція) (а.с. 82-88). Реєстрація [PERSON] в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та його активність щодо укладання кредитного договору підтверджується Довідкою кредитодавця щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, в якій зазначені персональні дані про позичальника [PERSON] ; сума кредиту 8400 грн та строк кредитування 29 днів; дата та час подання заявки позичальником на отримання кредиту: 15.08.2023 13:46; відправлення йому договору та акцепт пропозиції - підписання кредитного договору позичальником 15.08.2023 13:49:59 шляхом введення одноразового ідентифікатора (YJVP-9693), який був відправлений позичальнику 15.08.2023 13:49:24 на номер телефону [NUMBER] . Дата/час перерахування грошових коштів позичальнику: 15.08.2023 13:50:47 (а.с. 81). Згідно зазначеної довідки позичальник [PERSON] після укладання договору не вчинив жодних дій, спрямованих на продовження строку кредитування. Надання відповідачу кредитних коштів 8400,00 підтверджується роздруківкою платіжного доручення № 0ff53f98-a7c0-47be-a7bb-c0a1a0ca94f7 від 15.08.2023 та Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 657575589/23052025/Э від 23.05.2025 про здійснення успішного переказу грошових коштів 15.0.2023 в сумі 8 400,00 грн з рахунку платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через провайдера - надавача платіжних послуг АТ «Комерційний Банк «Глобус» на ім`я отримувача: [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) шляхом зарахування суми 8400,00 грн на платіжну картку одержувача за номером: 4441-11ХХ-ХХХХ-3212, терміном дії до 05.2028. У цій довідці вказано ідентифікатор відповідної платіжної операції: 5f5f5114-8cf1-4926-861c-36c0db13e02f та час завершення платіжної операції надавачем платіжних послуг: 15.08.2023 13:50:47 (а.с. 61, 71). Зміст кредитного договору № 657575589 від 15.08.2023 свідчить про наступне. Кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі кредитного ліміту 8 400,00 грн шляхом встановлення кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 2.2 договору сума кредитного ліміту, що вказана у п. 2.1 (8400,00 грн), це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Пунктом 3.1 Договору врегульовано, що дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, а також частково повернути суму кредиту, складає 29 днів від дати отримання позичальником першого траншу. За змістом п. 3.2 -3.3 договору строк дисконтного періоду користування кредитом може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду (додаткових 3 дні) оплати всіх фактично нарахованихпроцентів (зокрема, для здійснення першої пролонгації мають бути сплачені проценти у розмірі 2460,36 грн) та за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця буде активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена. Відповідно до п. 4.7 кредитного договору позичальник пройшов ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем в системі BankID НБУ. Згідно з п. 5.1 договору кожен транш кредиту за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER] . За змістом пункту 7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 13.09.2023, тобто 29-й день від дати отримання першого траншу. Пунктом 11.1 кредитного договору передбачено, що договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє протягом п`яти років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків за зобов`язаннями позичальника до повного та належного їх виконання. Тобто, цим положенням визначено, що строк дисконтного періоду (строк кредитування) на відповідних (погоджених сторонами) умовах може бути продовжений необмежену кількість разів впродовж п`яти років після закінчення першого дисконтного періоду. У такому випадку згідно п. 7.3 кінцева дата повернення кредиту 14.09.2028. За змістом п. 7.4.1 проценти за договором (плата кредитодавцю за користування кредитом) сплачуються позичальником в обов`язковому порядку не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування (тобто не пізніше 13.09.2023). У разі продовження чи поновлення кредитування на новий дисконтний період позичальник сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду. Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що протягом Дисконтного періоду кредитування сплата процентів за фактичні дні користування кредитом регулюється наступним чином: -у період від дати видачі кредиту (з 15.08.2023) до 13.09.2023 включно (за 29 днів) для нарахування процентів застосовується дисконтна процентна ставка 1,01 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 368,650 % річних (п. 8.3.1); -у разі, якщо позичальник вчинить дії описані у п. 3.2 щодо продовження дисконтного періоду (строку) кредитування один або декілька разів за період з наступного дня після 13.09.2023, - розрахунок витрат (процентів) за кредитом у період продовжуваного строку здійснюється за процентною ставкою 2,02 % від суми кредиту за кожен день, що становить 737,270 % річних (п. 8.3.2). Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що після закінчення Дисконтного періоду кредитування (тобто у випадку неповернення кредиту та не продовження строку кредитування) проценти нараховуються за ставкою 1087,70 % річних, що становить 2,98% від суми залишку по кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Аналогічне положення міститься у п. 12.4 договору, де зазначається, що за користування чужими грошовими коштами після закінчення строку дії договору позичальник зобов`язується сплачувати на користь кредитодавця проценти за ставкою1087,70 % річних, що є процентами у розумінні ст. 625 ЦК України. Згідно пункту 8.8 кредитного договору для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3 (8400 грн), за 29 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 10860,36 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів (плати) за користування кредитом у розмірі 2460,36 грн та суму кредиту 8400,00 грн. Згідно пункту 9.1.1.7 кредитного договору у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі шляхом повідомлення позичальника про припинення договору. Пунктом 9.1.1.13 визначено, що кредитодавець має право передати іншій особі свої права кредитора за Договором без згоди позичальника. Відповідно до п. 9.1.2.5 кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника про відступлення права вимоги за договором протягом десяти робочих днів із дати такого відступлення, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту позичальника. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023, складений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 16), проаналізований судом на відповідність умовам договору та свідчить про наступне: 15.08.2023 [PERSON] було надано кредит в сумі 8400,00 грн і з цього ж дня протягом 29 днів дисконтного періоду (з 15.08.2023 по 13.09.2023) були нараховані проценти згідно п. 8.3.1 договору за ставкою 1,01 % в день, що становить 84,84 грн щодня, а всього нараховано 2460,36 грн (8400,00 грн х 1,01 % = 84,84 грн х 29 днів). У визначену договором кінцеву дату дисконтного періоду 13.09.2023 та у подальшому відповідач кредитні кошти не повернув та у порушення п. 7.4.1 договору не сплатив, визначені договором проценти в сумі 2460,36 грн за 29 днів кредитування (нараховані з 15.08.2023 по 13.09.2023), а отже не вчинив активних дій, визначених у п.п. 3.2, 3.3 договору, спрямованих на продовження (пролонгацію) строку кредитування. Розрахунок заборгованості свідчить, що внаслідок невиконання позичальником свого зобов`язання після закінчення дисконтного періоду кредитування (13.09.2023), який не було продовжено (пролонговано), кредитодавець з 14.09.2023 по 17.10.2023 (за 34 дні) нарахував відповідачу проценти за максимальною (санаційною) процентною ставкою, визначеною у п. 8.4 та у п. 12.4 договору - 2,980 % в день від суми простроченого кредиту, що становить 250,32 грн процентів у день, які в сумі склади 8510,88 грн (8400,00 грн х 2,980 % х 34 дні. = 8510,88 грн). Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначив заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023 станом на 17.10.2023 у загальній сумі 19371,24 грн, що складається з наступного: 8400,00 грн прострочене тіло кредиту; 10971,24 грн заборгованість по відсоткам, з яких: 2460,36 грн відсотки за строкове користування кредитом (29 днів) + 8510,88 грн відсотки за понадстрокове користування кредитом (додаткові 34 дні). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) був укладений Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.42-45). Згідно з п. 2.1 у взаємозв`язку з п. 1.3 цього договору клієнт відступає фактору Права вимоги, тобто всі права клієнта, в тому числі права грошової вимоги по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти (суму фінансування) в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договору. За змістом п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, визначеній договором Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що був зазначений у пункті 8.2 (до 28.11.2019) неодноразово продовжуваний (щоразу на один рік) шляхом укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) Додаткових угод: № 19 від 28.11.2019; № 26 від 31.12.2020; № 27 від 31.12.2021; № 31 від 31.12.2022; № 32 від 31.12.2023 (звор. стор. а.с. 48-54). Востаннє, Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони внесли зміни до п. 8.2 продовживши строк дії договору факторингу до 31.12.2024 (п. 1 додаткової угоди). Крім цього, додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 розділ 3 Договору факторингу «Фінансування та порядок розрахунків» викладено у новій редакції. Зокрема у п. 3.1 цього розділу зазначено, що за загальним правилом розмір фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту за відступлення прав вимоги (п. 1.6 договору), встановлюється сторонами у кожному окремому Реєстрі прав вимоги у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту) , що є складовою частиною загальної суми грошових вимог, відступлених згідно відповідного Реєстру прав вимог (а.с. 54). Сторони договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) погодили Реєстр прав вимоги № 254 від 17.10.2023 щодо предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог, про що склали та підписали Протокол від 17.10.2023. Згідно цього документу сторони узгодили, що дата відступлення (передачі) прав вимоги з урахуванням п. 4.1 договору є дата складання Реєстру № 254 від 17.10.2023. Клієнт передав, а фактор прийняв за вказаним Реєстром права вимоги до боржників в кількості 1264 осіб. Загальна суму заборгованостей за Реєстром становить 15397140,11 грн (а.с. 37 звор. стор.). На підтвердження набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржника [PERSON] до позовної заяви долучено витяг з Реєстру прав вимоги № 254 від 17.10.2023 (як додаток та невід`ємна частина Договору факторингу № 28/1118-01), в якому під порядковим номером 98 значиться боржник [PERSON] , заборгованість якого за договором № 657575589 від 15.08.2023, визначена сумою відступленої грошової вимоги 19371,00 грн, з яких: 8400,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10971,24 грн заборгованість за відсотками (а.с. 38-41). За змістом Акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 за Реєстром прав вимоги № 254 від 17.10.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор), ? сума фінансування за відступлення прав вимоги згідно Реєстру № 254 від 17.10.2023 складає 3191885,8 грн, яка повністю сплачена фактором 31.10.2023 (а.с. 37). Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023, що складений новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» свідчить про донарахування відповідачу у період з 18.10.2023 по 10.01.2024 (за 85 днів) відсотків по 250,32 грн щодня (2,980 % в день) на суму 21277,20 грн (250,32 грн х 85 днів). Таким чином, з урахуванням розрахунку первісного кредитора, новий кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» визначив заборгованість відповідача станом на 10.01.2024: по відсоткам у загальній сумі 32248,44 грн (10971,24 грн + 21277,20 грн); по кредиту 8400,00 грн. А всього загальний розмір заборгованості за розрахунками ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» склав 40648,44 грн (а.с. 14-15). 10.10.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) укладено Договір факторингу № 10/1024-01 (а.с. 32-36). Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024, що є невід`ємним додатком до договору факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступив новому кредитору ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 657575589 на суму 40648,44 грн, з яких: 8 400,00 грн заборгованість за кредитом; 32248,44 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 30-31). На підтвердження здійснення фінансування прав вимоги згідно Реєстру № 2 від 10.10.2024 та реальності Договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 до позову долучено платіжну інструкцію № 7524 від 16.10.2024 про переказ коштів у сумі 3486046,38 грн, де платником значиться ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», одержувачем ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», призначення переказу: за оплату відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 та Договору факторингу № 10/1024-01 (а.с. 29). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) був укладений Договір факторингу № 29/05/25-Е (а.с. 24-28). Згідно підписаного сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників в кількості 7277 осіб, після чого відповідно до п. 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників за кредитними договорами. Загальна сума заборгованостей згідно Реєстру боржників складає 258598755,46 грн (а.с. 21). До позовної заяви позивачем долучено копії платіжних інструкцій за № 243 від 04.06.2025, № 245 від 04.06.2025, № 246 від 05.06.2025, № 247 від 05.06.2025 та № 248 від 06.06.2025 про здійснення частинами оплати фінансування за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 та у відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 29.05.2025 (а.с. 18-20). Відповідно до Реєстру боржників від 29.05.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступив позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023 на загальну суму заборгованості 40648,44 грн, до якої включено 8400,00 грн тіло кредиту; 32248,44 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 22-23). Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023 відносно [PERSON] позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» підтверджує, що у період з 29.05.2025 (перехід права вимоги) по 05.06.2025 (перед звернення до суду) сума заборгованості відповідача не змінилася та становить 40648,44 грн (а.с. 13). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». За змістом ч. 3, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно положень ч.ч.1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (ч.1 ст. 536 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч.2 ст. 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків (ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначена відповідальність за порушення грошового зобов`язаннях, де серед іншого зазначається, що боржник, який прострочив виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.7 ст. 12 цього Закону умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими, зокрема: є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; про автоматичне продовження договору, якщо споживач не висловить наміру (п.п. 5, 9 ч.3.ст. 18 Закону). За змістом п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону № 1023-ХІІправа споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами. На підставі поданих позивачем доказів судом поза усяким сумнівом встановлено, що 15.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, шляхом обміну повідомленнями було укладено електронний Договір кредитної лінії № 657575589 від 15.08.2023, який зі сторони позичальника підписано електронним підписом шляхом уведення одноразового ідентифікатора YJVP-9693, а зі сторони кредитодавця - КЕП повноважної особи. Позичальник [PERSON] за допомогою інструменту ідентифікації системи BankID Національного банку пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Суд погоджується з аргументами представника позивача, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайті Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19 та інших. Факт переказу відповідачу кредитних коштів 8400,00 грн за реквізитами платіжної картки: 4441-11ХХ-ХХХХ-3212, яку позичальник повідомив кредитодавцю, доводиться доказами про успішність відповідної платіжної операції (ідентифікатор платіжної операції: 5f5f5114-8cf1-4926-861c-36c0db13e02f), проведеної Банком платника АТ «КБ «ГЛОБУС» на підставі платіжної інструкції платника, де окрім суми переказу зазначено особу отримувача [PERSON] , номер його банківської картки та надавач платіжних послуг отримувача: АТ «Універсал Банк». Дата/час операції: 15.08.2023 13:50:47 У цьому контексті суд звертає увагу на положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги», яке регламентує наступне: надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення. З наведеного вище положення слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] , відомості про нього, як про належного отримувача не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. Отже, зазначений вище Договір кредитної лінії № 657575589 від 15.08.2023 є укладеним. Відповідач [PERSON] , отримав від кредитора від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти в сумі 8400,00 грн одним траншем, що згідно п. 2.1, 2.2 договору є кредитним лімітом (максимальна сума коштів кредиту, які одночасно можуть перебувати у розпорядження позичальника). . За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] мав зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повернути кредит в сумі 8400,00 грн та 13.09.2023 сплатити проценти, що нараховуються за 29 днів кредитування за ставкою 1,01% в день та складають суму 2460,36 грн. Своє грошове зобов`язання за договором позичальник [PERSON] не виконав та у порушення п. 7.4.1 договору не сплатив проценти за користування кредитом на кінець строку кредитування, який згідно умов договору (п. 3.1, п. 7.1) складає 29 днів: з 15.08.2023 по 13.09.2023, а отже відповідач не вчинив активних дій спрямованих на продовження (пролонгацію) строку кредитування відповідно до п.п. 3.2-3.3 договору. Такий строк у договорі має назву «Дисконтний період кредитування» період, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати обов`язки, зокрема позичальник у цей період може отримувати нові транші кредиту за умови сплати процентів та повернення частини першого (попереднього) траншу кредиту тощо. У пункті 7.1 кредитного договору зазначається, що кінцева дата дисконтного періоду 13.09.2023 є рекомендованою (не обов`язковою) датою для повного повернення усієї суми кредиту за всіма наданими траншами. Такий рекомендаційний характер цієї умови договору ґрунтується на умовах щодо можливості продовження (пролонгації) дисконтного періоду кредитування. Відповідним правом на продовження дисконтного періоду кредитування на той самий строк відповідач не скористався, оскільки не виконав умови, визначені договором для зміни (продовження) строку кредитування ( п.п. 3.2, 3.3 договору). За таких обставин права та обов`язки сторін, що визначені цим договором припинились в останній день 29-денного строку кредитування 13.09.2023. Після цієї дати користування кредитними коштами відповідачем набуло характеру неправомірного користування чужими коштами. Визначений договором 29-денний строк кредитування (з 15.08.2023 по 13.09.2023) підтверджується також тим, що загальні витрати клієнта та орієнтовна загальна вартість кредиту у Паспорті споживчого кредиту та у кредитному договорі визначена виключно за цей період. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У даній справі з урахуванням пасивної поведінки відповідача, який під час дисконтного періоду кредитування з 15.08.2023 по 13.09.2023(29 календарних дів) не виконував свої обов`язки (не сплатив проценти) та не скористався правом на продовження кредитування, строк договору кредитної лінії № 657575589 від 15.08.2023 закінчився одночасно із закінченням дисконтного періоду кредитування, тобто 13.09.2023. Доказів того, що первинний (дисконтний) строк кредитування був продовжений за погодженням сторін (що згідно договору має право ініціювати лише позичальник) суду не надано і обставини справи свідчать, що продовження строку кредитування не було. Нечіткі та двозначні умови договору щодо продовження нарахування процентів за ініціативою кредитодавця після спливу заявленого строку кредитування (29 днів) суд тлумачить на користь споживача. Як встановлено судом, відповідач не виконав своє грошове зобов`язання та не сплатив проценти до спливу дисконтного періоду (до 13.09.2023), які були нараховані йому за дисконтною процентною ставкою 1,01 % в день у сумі 2460,36 грн. За таких обставин нарахування кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотків на суму неповернутого кредиту після закінчення визначеного договором 29-денного строку кредитування (з 14.09.2023 до 17.10.2023) за значно вищою процентною ставкою вказаною у п. 8.4 та у п. 12.4 кредитного договору 1087,70 % річних (або 2,980 % в день) є нічим іншим як застосування до позичальника санаційних заходів відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після закінчення дисконтного періоду (строку) кредитування, а саме з 14.09.2023 по 17.10.2023 (34 дні) нарахував відповідачу проценти за спеціальною максимальною ставкою 2,980 % в день (1087,70 % річних) від суми неповернутого кредиту у відповідності до п. 8.4 та у п. 12.4 договору, як відповідальність позичальника. Сума таких процентів склала 8510,88 грн (8400,00 грн х 2,980 % х 34 дні. = 8510,88 грн). Наступний кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС з 18.10.2023 до 10.01.2024 (85 днів) донараховав відповідачу проценти за понадстрокове користування кредитом на суму 21277,20 грн (8400,00 грн х 2,980 % х 85 днів= 21277, 20 грн ). Вирішуючи питання стягнення з відповідача (боржника за кредитним договором) надстрокових відсотків, що мають юридичну природу відповідальності позичальника та нараховані первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та донараховані наступним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» після спливу дисконтного періоду (строку) кредитування, суд керується наступним. За змістом пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-IX від 22.11.2023) у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (тобто до 24.01.2024), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Також, згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Підсумовуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є боржником за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023, укладеним з фінансовою установою ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомоги». Розмір простроченого грошового зобов`язання позичальника за цим договором складається із суми неповернутого кредиту 8400,00 грн та прострочених (несплачених) процентів за користування кредитом в розмірі 2460,36 грн, нарахованих за ставкою 1,010 % в день у відповідності до п. 8.3.1 та п. 8.8 договору у період з 15.08.2023 по 13.09.2023 тобто за 29 днів періоду (строку) кредитування, який не було продовжено. Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, побудовані на концепції «негативного доказу», а саме: лише на критичному аналізі поданих позивачем доказах та на твердженнях про не доведення факту укладання кредитного договору та інше, визнаються судом неспроможними, оскільки спростовуються сукупністю поданих позивачем доказів, які детально проаналізовані судом та підтверджують обставина, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Крім цього, зі свого боку відповідач не повідомив суду інших (протилежних) обставин, не надав доказів таким обставинам на спростування тверджень позивача. У цьому контексті суд враховує роз`яснення Верховного Суду, викладені у постанові від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, в якій наголошується, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Представником позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» долучено належні та допустимі докази, які у своїй сукупності підтверджують перехід до позивача права вимоги за заборгованістю відповідача [PERSON] за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023, які позивач набув в процесі факторингового ланцюга від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога до ТОВ «Таліон Плюс» (17.10.2023); від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (10.10.2024); від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» (на підставі Договору факторингу № 29/05/25-Е та Реєстру боржників від 29.05.2025). Таким чином, суд встановив, що сума заборгованості за кредитним договором № 657575589 від 15.08.2023, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 10860,36 грн, з яких: 8400,00 грн заборгованість по кредиту; 2460,36 грн прострочені проценти (плата) за користування кредитом. Решта позовних вимог: в частині стягнення процентів за понадстрокове користування кредитом задоволенню не підлягають з мотивів наведених вище. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у сумі 9422,40 грн, з яких: 2422,40 грн судовий збір; 7000,00 грн - витрати на правову допомогу. Сплата судового збору підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджується: копію Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери»; Додатковою угодою до договору із зазначенням відомостей про боржника [PERSON] за кредитним договором; Протоколом погодження вартості послуг за договором про надання правничої допомоги; копію Акта прийому-передачі наданих послуг з описом послуг на загальну суму 7 000,00 грн; копію довіреності від 29.05.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» на ім`я адвоката Тараненка А.І.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Тараненка А.І. Ціна позову визначена сумою стягнення та складає 40648,44 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги на суму 10860,36 грн що становить 26,72 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача підлягають стягненню судові витрати у загальній сумі 2517,67 грн, з яких 647,27 грн судового збору (2422,40 грн х 26,72 %) та 1870,4 грн витрат на правничу допомогу (7000 грн х 26,72 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial