Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 06.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4533714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на наступних умовах: тип кредиту кредит, сума кредиту складає 8000 грн (п. 1.2 договору); строк кредиту 360 днів: з 06.04.2024 року по 01.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів (п. 1.3 договору). На пільговий строк 10 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідач кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна», який має відповідну ліцензію. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Договір № 4533714 від 06.04.2024, укладений між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», відповідач підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «47940». Згідно поденного розрахунку заборгованості за договором № 4533714 від 06.04.2024 у період з 06.04.2024 по 25.11.2024 включно первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 38 776,72 грн. ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Отже, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4533714 від 06.04.2024 на загальна суму заборгованості 50 772,10 грн, яка складається з заборгованості з тіла кредиту 7995,38 грн, заборгованості за процентами 38 776,72 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 4000 грн. Відповідно до п. 1.3 договору № 4533714 строк його дії складає 360 днів, з 06.04.2024 по 01.04.2025. Станом на дату укладання договору факторингу від 25.11.2024 № 45621 строк дії договору № 4533714 від 06.04.2024 не закінчився. Тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивач з дати укладення договору факторингу до нарахував відсотки за 126 календарних днів в розмірі 25 185,447 грн (з розрахунку 7995,38 грн * 2,5 % = 199,8845 грн* 126 календарних дні). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Також п. 9.9 договору передбачено, відповідач підтверджує, що перед укладенням цього договору була надана інформація, в чіткій та зрозумілій формі: а) вказана в ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладання договору, редакція яких розміщена на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними. ТОВ «Українські фінансові операції» надало попередній орієнтовний розрахунок суми витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08.11.2024 між позивачем та адвокатом Дідухом Є.О., заявку на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08.11.2024 та надано позивачем на підтвердження наданих послуг адвокатом акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08.11.2024 та детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) і рахунок на оплату до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 08/11/2024-А від 08.11.2024. Товариство просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 71 957,55 грн, суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Крім того, просило в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2025 відкрито провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України для такого порядку розгляду. Згідно з пп. 15.3 п. 1 розділу ХІІІ ЦПК України, розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Відповідно до п. 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке затверджено Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі. Позовна заява з додатками ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення грошових коштів надійшла до суду в електронній формі. Після чого позовна заява роздрукована в паперовій формі, а електронні копії інших додатків до позовної заяви зберігаються в централізованому файловому сховищі АСДС. У такому випадку, з урахуванням наявних технічних можливостей, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в змішаній формі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 06.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підтверджується копією зазначеного договору. Згідно п. 1.1 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС товариства. Відповідно до п. 1.2 договору надається кредит в розмірі 8000,00 грн. Строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.3 договору). Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4.1 договору). Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 15.04.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п. 1.4.2 договору). Пунктами 2.1 та 2.2 передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 06.04.2024 або 07.04.2024. Пунктом 9.12 договору визначено, що всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору. Листом від 19.12.2024 ТОВ «Пейтек Україна» повідомило, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 06.04.2024 12:09:08 на суму 8000.00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4533714 від 06.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.11.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 46 772,10 грн, яка складається з заборгованості з тіла кредиту - 7995,38 грн, заборгованості за процентами - 38776,72 грн. 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір факторингу № 25/11/24, у відповідності до п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників від 25.11.2024 клієнт відступив фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №25/11/24 від 25.11.2024, в тому числі до відповідача в сумі 50 772,10 грн, яка складається з: 7995,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 776,72 грн - сума заборгованості за відсотками, 4000 грн сума заборгованості за пенею. Таким чином, судом встановлено факт набуття права вимоги позивачем до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4533714 06.04.2024 в розмірі 50 772,10 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу в межах строку дії договору відсотки користування грошовими коштами в розмірі 25 185,447 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Статті 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти, відсотки за їх користування, в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в частині стягнення 7995,38 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 776,72 грн - сума заборгованості за відсотками, що нараховані первісним кредитором, а також 25 185,447 грн відсотків, що нараховані позивачем. Щодо вимог позивача в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до частин десятої, одинадцятої ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VІІ цього Кодексу. Але аналіз наведеної норми права свідчить про те, що суд наділений правом, а не обов`язком у рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості до моменту виконання рішення відсотків або пені. Крім того, наведена стаття є нормою процесуального права і має імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Також слід звернути увагу на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За викладених обставин застосування ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України буде суперечити вимогам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19). Водночас суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Судом встановлено, що 21.04.2025 між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем укладено заявку № 4533714 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, в якій зазначено перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4533714 від 06.04.2024. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) № 4533714 від 20.07.2025 надана правнича допомога згідно договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 по справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення коштів, в якому перелічені види робіт (наданих послуг), наданих адвокатом позивачу та акту від 20.07.2025 № 4533714 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 вказані види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом позивачу на загальну суму 10 000 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено. Враховуючи вищезазначене з відповідача підлягає стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 3 ст. 33 та ст. 137, 141 ЦПК України у розмірі 10 000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial