Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

23 грудня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», сформована в системі «Електронний суд» представником позивача Чехун Ю.В. (діє на підставі Довіреності №2705/25-13), до [PERSON] , про стягнення заборгованості за Кредитним Договором №31.01.2025-100001134 від 02.02.2025 року у розмірі 26560,00 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 02.02.2025 укладено вказаний кредитний договір та надано позичальнику кредит у розмірі 8000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у свою чергу відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 26560 грн., яка складається з: 8 000 грн - тіло кредиту,12 400 грн проценти, 720 грн комісія (пов`язана з наданням кредиту, 1 440 грн додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості; 4000 грн неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А. Ухвалою судді від 26.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» залишено без руху, визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. 01.01.2026 представником позивача Чехун Ю.В. подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд», про усунення недоліків. Ухвалою суду 02.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 14.01.2026 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» (16.01.2026 року засобами поштового зв`язку повторно), в якій просить: відмовити у стягнення комісій та неустойки, зменшити розмір процентів та нарахувань, визначити суму боргу не більше 12 000 грн, а також розстрочити виконання рішення на 12 місяців. Зазначила, що тіло кредиту нею не заперечується, а проценти у розмірі 12400 грн є надмірними, оскільки фактична процентна ставка складає близько 365%, що суперечить принципам справедливості та добросовісності. Комісії за надання та обслуговування кредиту є прихованими платежами та призводять до подвійної оплати однієї послуги. З урахуванням судової практики у справах МФО, справедливою сумою боргу є 8000 грн тіло кредиту, до 4000 грн проценти, а разом не більше 12 000 грн. Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану суд зобов`язаний враховувати об`єктивне погіршення фінансового становища відповідача. 19.01.2026 року від представника позивача Ларіонова К.О. (діє на підставі Довіреності №3112/25-40 від 31.12.2025 р.) надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погодився з доводами відзиву, вказуючи на те, що нарахована позивачем заборгованість за кредитним договором повністю узгоджується з умовами договору. При цьому підписаний сторонами кредитний договір враховує усі вимоги закону, що регулює кредитні правовідносини, у тому числі встановлені законом обмеження та заборони. Наявність та розмір заборгованості повністю підтверджений розрахунком заборгованості за кредитним договором (який є належним доказом вказаних обставин) та не спростований іншою стороною, а тому така заборгованість підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. 20.01.2026 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що через скрутне матеріальне становище виконання зобов`язань за кредитним договором стало істотно ускладненим. Заявлена до стягнення сума заборгованості суперечить принципам справедливості та добросовісності. 30.01.2026 року від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких просила розстрочити виконання рішення суду та долучити до матеріалів справи консультативний висновок спеціаліста щодо [PERSON] від 05.08.2024 року та довідку про доходи відповідача за 2025 рік, видану ПП «Союзагросервіс-2007. 09.02.2026 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить долучити до матеріалів справи консультативний висновок спеціаліста щодо [PERSON] від 05.08.2024 року та довідку про доходи відповідача за 2025 рік, видану ПП «Союзагросервіс-2007. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, про що свідчить довідка про отримання судової повістки в електронному кабінеті системи «Електронний суд». З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 02.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (кредитної лінії) №31.01.2025-100001134. Умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в договорі №31.01.2025-100001134, а саме: дата надання/видачі кредиту 02.02.2025; сума кредиту 8000 грн.; строк на який надається кредит 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 06.09.2025; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Кредитний договір №31.01.2025-100001134 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е419, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] , що вбачається з додатку до кредитного договору. Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року. Згідно Договору №31.01.2025-100001134 реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74ХХ-ХХХХ-8841. Отримання коштів відповідачем підтверджується повідомленням ТОВ «УПР» №1-1712 від 17.12.2025 року про перерахування коштів на платіжну картку клієнта 02.02.2025 року о 12-55 годині на суму 8000 грн., номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту №31.01.2025-100001134. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №31.01.2025-100001134 вбачається, що загальна заборгованість за період з 02.02.2025 року по 06.09.2025 року складає 26560 грн., з яких основний борг 8000 грн., проценти 12400 грн., комісія за надання 720 грн., комісія за обслуговування 1440 грн., неустойка 4000 грн.. Отже, позичальник (відповідач) умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Щодо нарахування відсотків. Згідно п. 10.1 Договору вбачається, що цей договір діє протягом одного року. Також згідно п. 4 заявки кредитного договору, дата повернення (виплати) кредиту 25.10.2025 року. Відповідно до п. 6, 7 заявки кредитного договору, процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту. Щодо стягнення комісії за надання кредиту. У п. 8 заявки кредитного договору, сторони визначили, що комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 720 гривень. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Підписавши договір, відповідач погодився із вказаною умовою отримання кредиту, а отже повинен сплатити комісію за його надання. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У п. 9 заявки кредитного договору, сторони визначили, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі «Комісія за обслуговування», «Комісія») 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії по оплаті за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1440 грн. задоволенню не підлягають. Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне. Згідно п. 17 заявки кредитного договору зазначено, що неустойка у розмірі 120 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом № 4643-IX затверджено Указ Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" 14 липня 2025 року №468/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується до 03 лютого 2026 року. Згідно довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №31.01.2025-100001134 від 02.02.2025, вбачається, що заявлена до стягнення неустойка за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором становить 4000 грн.. Водночас стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №31.01.2025-100001134 від 02.02.2025 у розмірі 21120 грн., що складається з наступного: основний борг 8000 грн.; проценти 12400 грн.; комісія за надання 720 грн. В частині позовних вимог про стягнення неустойки та комісії за обслуговування суд відмовляє. Щодо заяви відповідачки про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне. В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців відповідачем зазначено, що [PERSON] не має можливості сплатити всю суму боргу одноразовим платежем. Вона виховує самостійно дитину, аліменти на утримання доньки не отримує. Відповідачка перенесла 3 операції у 2025 році. На теперішній час працює дистанційно, щоб знаходитись з донькою, яка навчається дистанційно. Її заробітна плата в місяць (з вирахуванням податків) становить 6 930, 00 гривень, про що нею надано довідку про доходи з місця роботи за 2025 рік, видану ПП «Союзагросервіс-2007». Розстрочення виконання рішення на один рік надасть можливість відповідачці погасити весь борг шляхом перерахування частини заборгованості щомісячно. Згідно з п. 2 ч. 7 ст.265ЦПКУкраїни у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ст.267ЦПКУкраїни суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з ч. 5 ст.435ЦПКУкраїни розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи наведені відповідачем обставини в обґрунтування неможливості сплати боргу одним платежем та завдання справедливого вирішення даної справи на засадах добросовісності, розумності та пропорційності, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення на 12 місяців зі сплатою відповідачем по 1 760,00 грн. щомісячно з можливістю погашення заборгованості достроково. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 26560 грн., позов задоволений на суму 21120 грн., тобто на 79,51 %. Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1926,05 грн.

Outcome: partial