Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

09.12.2025 року позивач звернулася із позовом до [PERSON] , в якому вказала, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. На підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області від 23.06.2020 року у справі № 931/296/20 року з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Однак на цей час стягуваних з відповідача аліментів недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини, оскільки внаслідок інфляційних процесів та війни в Україні значно зросла вартість проживання, продуктів харчування, тощо. Зазначає, що на цей час у неї змінилося як матеріальне становище, так і стан здоров`я, в гіршу сторону. Враховуючи вказані обставини, а також те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина у достатньому для його належного забезпечення усім необхідним розмірі, а тому позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 09.02.2026 року представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що підтримує позовні вимоги з врахуванням поданих доказів. Також надіслала суду заяву з проханням залишити без розгляду подане нею клопотання про витребування доказів, що підлягає до задоволення судом з врахуванням вимог ст.13 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, що повернулись суду з відміткою органу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Про причини неявки суд не повідомив, будь яких доказів, клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом Локачинського районного суду, виданим 11.08.2020 року у справі № 931/296/20 року, на підставі рішення суду від 23.06.2020 року з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42). Той факт, що відповідач є батьком дитини, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно з яким в графі батько зазначений [PERSON] , а згідно з свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінив своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8, 9). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Факт проживання дитини з позивачем за однією адресою: [ADDRESS] , Карчмиська гміна, Люблінське воєводство, Республіка Польща, підтверджується довідкою EL/ZC/5, та заявою [PERSON] про надання згоди на виїзд сина разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 40, 41). Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-143цс13 (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 року), відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України). Суд погоджується з доводами позивача, що стягнутих з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн недостатньо для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну майнового стану позивача та ставить її у скрутне матеріальне становище. При цьому судом також враховано стан здоров`я позивача, яка хворіє, що підтверджується наданими нею результатами радіологічного дослідження, з перекладом на українську мову (а.с. 33-38). Крім того, суд враховує, що інфляційні процеси, які відбулися за останній час не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини та її нормальний фізіологічний розвиток за місцем проживання дитини на визначену судом суму аліментів. Водночас, суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу, забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Виходячи із засад справедливості, з метою захисту прав дитини та стягувача, враховуючи наявність права вибору способу стягнення аліментів відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України у того з батьків, разом з яким проживає дитина, та відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 1211,20 грн судового збору (з врахуванням дати звернення позивача з позовом до суду - 09.12.2025 року).

Outcome: approved