Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

у грудня 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 14.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] шляхом подачі Анкети-заяви на отримання кредиту укладений кредитний договір №6973238, підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, за яким [PERSON] були перераховані кредитні кошти в сумі 3000,00 грн. 26.07.2023 за договором відступлення прав вимоги №101-МЛ, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №6973238 від 14.02.2023 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке відповідно набуло право вимоги до відповідача у розмірі 11 280,00 грн. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, сума боргу становить 11 280,00 грн, з яких: 2400,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8310,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн прострочена заборгованість за комісією. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №6973238 від 14.02.2023 в сумі 11 280,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.2-5). Ухвалою від 16.12.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував докази з Монобанку, емітент АТ «Універсал Банк», та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.41). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету позивача (а.с.44-45,47-49,55-57), та відповідач (а.с.46,50,54). Представник позивача у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника (а.с.5). Відповідач причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 14.02.2023 між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №6973238, згідно з умовами якого відповідачці надано кредитні кошти в сумі 3000,00 грн, строком на 105 днів з 14.02.2023 року, датою остаточного погашення заборгованості 30.05.2023 року, сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування ним (пп.1.2 -1.4 договору) (а.с.8 на зв.). Згідно з п.п.1.3-1.3.2 Договору кредит надається загальним строком на 105 днів і складається з пільгового та поточного періоду. Пільговий період складає 15 днів та завершується 01.03.2023. Поточний період складає 90 днів та закінчується 30.05.2023 останній день строку кредитування (а.с.8 на зв.). Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1470,00 грн (1,637,467.00% річних), за весь строк кредитування 9 570,00грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період 4470,00 грн, за весь строк кредитування 12570,00 грн (а.с.8 на зв.). Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово (а.с.9). Згідно з п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (а.с.9). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 8100,00 грн, які нараховуються за стандартною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору). Пунктом 2.2.2. Договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. За змістом підпункту 2.3.1 пункту 2.3 договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування, вчинивши певні дії, у тім числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (а.с.9). Згідно з п.3.3.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5 та п. 2.4. цього договору. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.5.3 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно із пунктом 6.1. договору зазначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначена дата платежу 30.05.2023 року, суми до сплати: кредит 3 000,00 грн, комісія за надання кредиту 570,00 грн, проценти 9 000,00 грн, а всього 12 570,00 грн (а.с.13 на зв.). Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту №6973238, в якому викладена інформація щодо кредитування аналогічна тій, що вказана у кредитному договорі (а.с.14). Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» від 10.09.2025 року зазначено, що [PERSON] ідентифікована, як позичальник з якою укладено договір про споживчий кредит, який підписаний нею 14.02.2023 року з застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором F66185 направленого 14.02.2023 року на номер телефону (а.с.15). Анкета-заява на кредит №6973238 від 14.02.2023 містить відомості щодо погодження умов отримання кредиту відповідачкою [PERSON] у ТОВ «Мілоан» (а.с.15 на зв.-16). Як убачається з копії платіжного доручення №93616151 від 14.02.2023 ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [PERSON] зараховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн (а.с. 16 на зв.). У наданій первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» відомості про щоденні нарахування та погашення зазначено дату та найменування операцій за кредитним договором №6973238 у період з 14.02.2023 по 29.06.2023, відомості про сплату заборгованості відсутні, ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит в розмірі 3000,00 грн, нарахована комісія за оформлення кредиту у розмірі 570,00 грн, 01.03.2023 та 16.03.2023 відповідачу були нараховані комісії за пролонгацію та сплачені тіло кредиту, відсотки та суми комісій за пролонгацію (а.с.17). 26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №101-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель заборгованості) (а.с.18 на зв.-26). За актом прийому-передачі реєстру Боржників від 26.07.2023 року за Договором відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023, ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прийняв Реєстр боржників кредитора від 26.07.2023, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 2676 ( а.с.27). Як видно з платіжної інструкції №72130 від 26.07.2023 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права грошової вимоги згідно договору про відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року (а.с.27 на зв.). Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №6973238 від 14.02.2023 в сумі 11 280,00 грн., яка в цьому реєстрі рахується за №1955 (а.с.28). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №6973238 від 14.02.2023 заборгованість [PERSON] складає 11 280,00 грн, з яких: 2400,00 прострочена заборгованість за сумою кредиту, 570,00 грн прострочена заборгованість за комісіями, 8310,00 грн прострочена заборгованість за відсотками. Станом на 12.11.2025 заборгованість не погашена (а.с.18). 04.11.2025 року позивачем на адресу [PERSON] , відповідачці по справі, було направлено претензію в якій поставлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором №6973238 від 14.02.2023 року протягом 3 днів, а саме погасити заборгованість у сумі 11 280,00 грн (а.с.28 на зв.). Відповідно інформації АТ «Універсал Банк» від 01.01.2026, на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів з 14.02.2023 по 19.02.2023 у сумі 3 000,00 грн на відповідний рахунок власника банківської картки (а.с.51). За ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12ЗаконуУкраїни«Про електроннукомерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 5 ст.11 ЗУ «Проелектронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №6973238 від 14.02.2023, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору про відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 11 280,00 грн. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав виписку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що керівником АО «Апологет» є [PERSON] ; договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», за яким вартість надання послуг за 1 справу складає 8000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги на представництво адвокатом Усенко М.І. інтересів позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судах загальної юрисдикції; акт про надання послуг від 12.11.2025 року на загальну суму 8000,00 грн; детальний опис наданих послуг від 12.11.2025 року, з якого вбачається, що на усну консультацію клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта, складення позовної заяви та подання її до суду було затрачено 6 год. 30 хв. (а.с.29 на зв.-34). У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а відтак уважає, що встановлена за договором сума надання послуг за 1 справу у розмірі 8000,00 грн не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю даної справи та визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved