Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовна заява мотивована тим, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою було виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян російської федерації земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Так, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.04.2019 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522682800:02:000:0162 площею 3,3306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Реєстрацію права власності проведено на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-552 від 12.04.2019. На даний час на вказану земельну ділянку зареєстровано право оренди за ТОВ «МХП-Агрокряж». Разом з тим, [PERSON] будучи громадянином російської федерації, всупереч положенням ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України не відчужила вказану вище земельну ділянку протягом року та продовжує нею володіти, а тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. За таких підстав прокурором подано даний позов в інтересах держави. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено судове засідання. Прокурор позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у ньому. Надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та ТОВ «МХП-Агрокряж» про час та місце проведення судового засідання повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/WestAllianceLimited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п. «е» ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. «в» ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч.ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-296, [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала право на земельну ділянку за кадастровим номером № 0522682800:02:000:0162, розташовану на території Жеребилівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, розміром 3,3306 га в межах згідно планом, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 090611, виданого Могилів-Подільською районною державною адміністрацією 29.09.2004 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 310 (а.с.22). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №454563262 сформованого 02.12.2025, за відповідачем зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку на підставі вказаного вище свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 15-16). Також, з наданого витягу слідує, що щодо вказаної земельної ділянки зареєстровано право оренди на підставі договору укладеного між відповідачем та ТОВ «МХП-Агрокряж». Вказане також підтверджується копією договору оренди землі від 28.05.2021 (а.с.24-27). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0511238362019 від 22.04.2019 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в Державному земельному кадастрі 29.09.2004 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер 0522682800:02:000:0162 площею 3,3306 га, яка розташована на території Жеребилівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, власником якої вказаний [PERSON] (а.с.17-21). Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області № 0501.5-7175/05.3-25 від 23.09.2025, громадянин [PERSON] , [INFO] , тимчасовим посвідченням громадянина України або будь-яким іншим документом, що підтверджує громадянство України- не документувався (а.с. 37). Отже, враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. При цьому, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. Враховуючи наведене вище, в даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій областіпро припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації підлягають задоволенню. Щодо вимоги про припинення дії договору оренди землі, то суд звертає увагу на таке. У статті 216 ЦК України зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Водночас, договір оренди земельної ділянки, укладений його власником, хоча і іноземцем, право власності якого підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, протягом року з моменту набуття права власності у порядку спадкування, не може вважатися таким, що не суперечить публічному порядку, а отже є нікчемним. Землі сільськогосподарського призначення дійсно є особливо цінною категорією, національним багатством і перебувають під особливою охороною закону. Тому вони можуть підлягати конфіскації у визначених законом випадках. У цьому саме проявляється публічний інтерес. Невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений Земельним кодексом України строк є підставою для припинення права власності на земельну ділянку у судовому порядку, а не автоматично. Застосування конфіскації зумовлює настання, зокрема, таких правових наслідків як припинення інших (аніж право власності) цивільних прав. Оскільки конфіскація є примусовою підставою припинення права власності на майно і набуття державою права власності, не залежить від прав попереднього власника, інші права (речові, зобов`язальні) стосовно майна, що конфісковане, повинні припинятися в результаті припинення права власності. До вказаних вище висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові №559/2900/23 (провадження 61-12729сво24) від 20.10.2025. Таким чином припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства шляхом їх конфіскації на користь держави тягне за собою припинення права оренди цієї земельної ділянки, що узгоджується із вказаною вище позицію Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь Вінницької обласної прокуратури слід стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved