Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Бізнес позика» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує позов тим, що 21.10.2024 уклав з відповідачем договір про надання кредиту № 513512-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору позивач зобов`язався надати позивачку кредит в розмірі 6 000,00 грн. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування кредитом. Надалі позивач свої зобов`язання за договором позики виконав повністю, перерахувавши на банківську картку № [NUMBER] позичальника 6 000,00 грн. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка в добровільному порядку не погашена. Позивач, покликаючись на норми ЦК України, просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання кредиту № 513512-КС-001 від 21.10.2024 в сумі 13 980,00 грн, із яких: 6 000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 6 780,00 грн прострочені платежі по процентах, 1 200,00 грн прострочені платежі по комісії. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 26.12.2025 представник позивача Мишевська Н.М., в інтересах ТОВ «Бізнес Позика» через систему «Електронний Суд» в електронній формі звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23.01.2026 постановлено проводити подальший розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи у судовому засіданні. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, але конверт повторно повернувся на адресу суду з позначкою «адресат відсутній". Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу з внесенням до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Суд встановив, що відповідачка з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» порядку звернулася до позивача із Анкетою клієнта, за змістом якої просила надати їй кредит. До підписання кредитного договору відповідачка ознайомилася із Паспортом споживчого кредиту, в якому міститься інформації про розмір кредиту, строк кредитування, розмір процентів та комісії, орієнтовна річна процента ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с. 77-78). Сторони 21.10.2024 обмінялися пропозицією (офертою) укласти договір про надання кредиту (електронна форма) № 513512-КС-001 зі сторони позивача (а.с. 11-21) та прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти вказаний договір (електронна форма) № 513512-КС-001 зі сторони відповідача (а.с. 22-31). Таким чином 21.10.2024 між сторонами укладений Договір про надання кредиту № 513512-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» порядку (а.с. 79-88). Згідно з умовами цього договору відповідачка отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком на 16 тижнів, до 10.02.2025, стандартна процентна ставка в день 1 % фіксована, комісія за видачу кредиту 1 200,00 грн. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Орієнтовна загальна реальна річна процентна ставка становить 9278,17 %, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12 136,48 грн, загальні витрати за кредитом 6 136,48 грн. На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6 000,00 грн та ознайомлення з умовами кредитування позивачем надано наступні докази: візуальна форма послідовності дій клієнта (а.с. 32); Правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес Позика» (а.с. 35-47), підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», згідно якого 21.10.2024 о 14:30ТОВ «Бізнес Позика» здійснило перерахування коштів в розмірі 6 000.00 грн на платіжну карту отримувача [NUMBER] з призначенням платежу «перерах.коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг до кредитного дог №513512-КС-001 від 21.10.2024, без ПДВ» (а.с. 34). Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти у розмірі, встановленому договором, а остання свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 05.12.2025, заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 980,00 грн, із якої: 6 000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 6 780,00 грн прострочені платежі по процентах, 1 200,00 грн прострочені платежі по комісії (а.с. 72-76). Застосовані норми права. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, вказаний закон не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця/, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Висновки суду. Судом установлено, що 24.10.2024 між позивачем як кредитодавцем та відповідачем як позичальником укладений Договір про надання кредиту № 513512-КС-001, в електронній формі, із застосуванням електронного підпису. Вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 24.10.2024 на картковий рахунок відповідачки 6 000,00 грн кредитних коштів. Відповідачка не виконала свої зобов`язання з повернення отриманого кредиту, сплати процентів за користування коштами та комісії за надання кредиту, порушивши встановлений графік обов`язкових платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 513512-КС-001 заборгованість відповідачки становить: 13 980,00 грн, із якої: 6 000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 6 780,00 грн прострочені платежі по процентах, 1 200,00 грн прострочені платежі по комісії. Перевіривши вказаний розрахунок, суд вважає його вірним, а також таким, що проведений на підставі укладеного між сторонами договору. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено. З огляду на те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за договором щодо повернення коштів та сплати відсотків, комісії за надання кредиту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 10).

Outcome: approved