Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У листопаді 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів у розмірі 12858 грн. 76 коп. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] з 29.04.2014 року отримує основну частку пенсії в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV на неповнолітню [PERSON] , [INFO] , виділену частку пенсії з 01.03.2018 року отримує [PERSON] , [INFO] . Як вказано позивачем, згідно розпорядження від 18.06.2021 року при перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму розмір призначеної з 01.07.2021 року пенсії, [PERSON] було визначено невірно, а саме: в повному розмірі без урахування нарахованої долі пенсії іншому утриманцю - [PERSON] . Відтак, на переконання позивача, пенсію по втраті годувальника в повному розмірі [PERSON] неправомірно отримувала по 31.12.2022 року - до дати припинення виплати пенсії [PERSON] , яка весь цей період отримувала виділену частку пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії в розмірі 12858 грн. 76 коп. за період із 01.07.2021 року по 31.12.2022 року. За доводами позивача, Головним управлінням було прийнято рішення № 2757 від 30.07.2025 року про прийняття суми переплати на облік, про що [PERSON] повідомлено листом від 31.07.2025 року № 1500-0404- 8/131545, на що остання не відреагувала, з огляду на що надміру виплачена сума пенсійних виплат у розмірі 12858 грн.76 коп. повинна бути повернута шляхом стягнення її з відповідача на користь Головного управління. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14.11.2025 року у справі №521/19144/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. 23.12.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника відповідача у даній справі надійшов відзив (вх. №85717) у якому відповідач вказала, що у повному обсязі заперечує щодо позовних вимог, оскільки по перше, позивачем не надані суду докази того, що пенсія, яку отримувала відповідач за спірний період перевищувала належну до виплати пенсію. Враховуючи наведене, та посилаючись на те, що будь-яких зловживань з її боку по утриманню відповідної суми пенсії у надмірному розмірі не було, а наданий позивачем розрахунок надмірно виплачених коштів не відповідає дійсності, відповідач вказала, що позовні вимоги у даному разі задоволення не потребують. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Також, в цей же день, 23.12.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника відповідача надійшла заява (вх. №85705) про застосування позовної давності, у якій сторона відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду із відповідним позовом. 04.02.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшло клопотання (вх. №7424), у якому представник Управління Пенсійного фонду просив суд у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності відмовити. Клопотання судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами вказаного вище клопотання, представник позивача зауважив, у даному разі, враховуючи дату обізнаності Управління із наявним порушенням, а саме переплати пенсії відповідачці, введенням в Україні в 2019 році карантину та у 2022 році воєнного стану, у зв`язку із чим строк позовної давності було перервано, а тому, станом на час подання позову, такий строк позивачем не пропущено. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги позову, з мотивів, викладених письмово, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог з мотивів, викладених письмово у відзиві на позов. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до [PERSON] про стягнення грошових коштів у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом У травні 2014 року [PERSON] звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Відповідно до протоколу №3148 від 23.06.2014 [PERSON] було нараховано пенсію по втраті годувальника на утримання [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2000 року народження, у розмірі 1138 грн. 80 коп. Відповідно до заяви, [PERSON] 22.03.2018 року звернулася до Пенсійного фонду України з метою отримання пенсії по втраті годувальника. З протоколу про індивідуальний перерахунок пенсії [PERSON] за період з 01.07.2021 року по 31.08.2025 року вбачається, що переплата пенсії складає 12858 грн. 76 коп. Рішенням Заступника начальника відділу з питань відрахувань управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про прийняття суми переплати пенсії на облік від 30.07.2025 року №2757 встановлено, що розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок [NUMBER] [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] і одержує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 3038 грн. 00 коп. на місяць, встановлено, що cума переплати 12858 грн. 76 коп. згідно із довідкою відділу опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області утворилася за період з 01.07.2021 року по 31.12.2022 рік. В результаті невірно визначеного розміру пенсії у зв`язку з виплатою пенсії іншому утриманцю по виділеній долі по іншій пенсійній справі утворилась сума переплати 12858 грн. 76 коп., яка прийнята на облік в липні 2025 року. Зі звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.07.2025 року за вих. №1500-0404-8/131545 вбачається, що відділ з питань відрахувань управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомив [PERSON] про те, що в результаті невірно визначеного розміру пенсії у зв`язку з виплатою пенсії іншому утриманцю по виділеній долі по іншій пенсійній справі у неї виникла переплата пенсії в сумі 12858 грн. 76 коп. за період з 01.07.2021 року по 31.12.2022 року. Зазначило, що просить надати заяву до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про утримання переплати з пенсії або дану переплату внести добровільно на р/р [NUMBER] , АТ "ОЩАДБАНК", код ЄДРПОУ 00035323, МФО 300465, отримувач - Пенсійний фонд України, в призначенні платежу вказати: «Повернення переплати пенсії [PERSON] »; в іншому випадку повернення переплаченої пенсії буде вирішуватися в судовому порядку. Також у матеріалах справи наявні банківські виписки на [PERSON] за період з 01.05.2014 року по 01.05.2025 року, з якої вбачається, що на банківський рахунок відповідачки надійшло 230595 грн. 31 коп. цільових надходжень. А також банківська виписка на [PERSON] за період з 10.03.2021 року по15.12.2022 року. Вказані банківські виписки ретельно досліджені в судовому засіданні. Інших належних та допустимих доказів матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача отриманих відповідачем безпідставно отриманих коштів пенсії у розмірі 12858 грн. 76 коп. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно із ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України, глави 13 Цивільного кодексу України (зокрема ст. 179, 181, 190, 192 Цивільного кодексу України) випливає, що норми ст. Цивільного кодексу України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, що мається в даному випадку, і вищевказаний борг утворився внаслідок недобросовісності дій відповідача. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України, майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Відповідна правова позиція викладена Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року по справі № 711/1509/17. Тобто, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. Згідно з ч. 1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25.10.2016 року у справі №686/26486/14-а зазначено, що зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями. Відтак, зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних. У даній справі, під час її розгляду судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо надмірно сплачених позивачем коштів у вигляді пенсії по втраті годувальника на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, на переконання позивача, зайво сплачені суми пенсії у даному разі відповідачем мають бути повернуті. За змістом ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок довести недобросовісність набувача покладається на сторону, яка вимагає повернення коштів. Тобто тягар доказування недобросовісності набуття відповідачем надміру отриманих пенсійних коштів покладено саме на позивача. Доказами недобросовісності пенсіонера можуть слугувати наприклад, документи, що підтверджують такі порушення, офіційні висновки уповноважених органів тощо. Разом з тим, як встановлено судом із матеріалів цивільної справи, останні не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту зловживання внаслідок отримання [PERSON] , суми переплаченої пенсії у розмірі 12858 грн. 76 коп. Тобто, доказів недобросовісності з боку відповідача (зловживання або подання недостовірних даних), в результаті чого відповідачем набуто спірні кошти, суду позивачем не надано. Водночас, суд зауважує, що у даному спорі позивач не посилається на обставини, які призвели до рахункової помилки при обчисленні розміру пенсії відповідача, вказує, що відповідна помилка виникла не внаслідок діяльності посадової особи, а математичних розрахунків обчислювальної техніки, що судом розцінюється критично, оскільки на підтвердження вказаного позивачем суду не надано жодного та допустимого доказу. Окрім того, як встановлено судом під час розгляду даної справи, а саме дослідження документів фактично нарахованої (помилково на переконання позивача) та виплаченої пенсій на банківський рахунок відповідача, існують суттєві розбіжності між нарахованим розміром та виплаченим у спірний, визначений позивачем період, що, в свою чергу, фактично нівелює позицію позивача щодо наявності рахункової помилки Управління. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи досліджені в судовому засіданні обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановивши характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління пенсійного фонду в Одеській області не потребують задоволення, з огляду на їх недоведеність, з огляду на що, у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування у даному випадку строку позовної давності, суд зазначає, що така заява не потребує задоволення, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Відтак, з огляду на те, що під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, у задоволенні такого позову слід відмовити саме з цієї підстави. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи слід віднести на рахунок відповідача.

Outcome: dismissed