Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, де просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 21 552,61 грн, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 77582172 за умовами якого, останній отримав позику у розмірі 10 000,00 грн, під зобов`язання повернути позику у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань з повернення позики та не сплатою нарахованих процентів, у відповідача виникла заборгованість за даним договором в розмірі 11 712,61 грн, яка складається з: 6 219,84 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 5 491,75 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1,02 грн - нараховані 3% річних. Позивач також вказує, що 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 22/02/2022, за умовами якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача за договором позики № 77582172. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023, за умовами якого, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до відповідача за договором позики № 77582172. 28 серпня 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 28-08/25, за умовами якого, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором позики № 77582172. Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики від 08.09.2021 року № 77582172. Крім того, 28 серпня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4691221, за умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн, під зобов`язання повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту та не сплатою нарахованих процентів, у відповідача виникла заборгованість за даним договором в розмірі 9 840,00 грн, яка складається з: 3 000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 6 840,00 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Позивач також вказує, що 25 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» було укладено договір, за умовами якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «СІТІ ФІНАНС» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4691221. 01 серпня 2025 року між ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 01-08/25, за умовами якого, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4691221. Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором від 28.08.2021 року № 4691221. Обґрунтовуючи наведеним позовні вимоги, позивач просить у суду, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами, в загальному розмірі 21 552,61 грн, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 15.12.2025 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, зі змісту позовної заяви вбачається клопотання до суду про можливість розгляду справи за його відсутності та можливість ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не проводилася. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено судом з матеріалів справи, 08.09.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 77582172. У відповідності до умов п. 1 Договору позикодавець, яким виступає Товариство зобов`язується передати позичальнику, яким виступає [PERSON] у власність грошові кошти (надалі - позику), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами п.п. 2.1 - 2.3 Договору, розмір позики складає 10 000,00 грн, на строк 30 днів (з 08.09.2021 року по 08.10.2021 року) зі зниженою ставкою процентів 1,89%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,70%, розміром пені 2,70%, орієнтованою реальною процентною ставкою в розмірі 23 550,77%, орієнтованою загальною вартістю позики в розмірі 15 671,50 грн. З додатку № 1 до вказаного Договору сторонами узгоджено Таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої, відповідач 08.10.2025 року сплачує позикодавцеві 15 671,50 грн, у виді повернення кредиту в розмірі 10 000,00 грн та сплати процентів в розмірі 5 671,50 грн. Договір та Додаток № 1 до нього було укладено дистанційно, в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: NB6kpGyzVi. З доданих до позовної заяви Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» судом встановлено наступне. Так, п. 6 вказаних Правил встановлює порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики. Згідно з п. 6.8 Правил, у разі, якщо після спливу строку позики позичальником не було подовжено строк користування позикою, але при цьому, позичальник продовжує користуватися позикою (її частиною), Товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою (або її частиною) у порядку, визначеними цими правилами та Договором позики. При цьому, з п. 6.12 Правил вбачається, що зарахування сплачених позичальником коштів за Договором позики, здійснюється в наступному порядку, зокрема: у першу чергу погашаються всі прострочені проценти за користування позикою та прострочена до повернення сума позики. Простроченими процентами за користування позикою вважаються всі види процентів, які були передбачені договором позики та застосовувались за весь період користування позичальником позикою, які не були сплачені позичальником у строк, встановлений договором. Тобто, в разі несвоєчасного повернення суми позики та несплати процентів, позичальником в першу чергу погашаються саме такі платежі. На виконання вказаних вище умов Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало грошові кошти у формі позики в розмірі 10 000,00 грн [PERSON] за договором № 77582172, що вбачається з листа від 18.02.2025 року № 18/02/25-33 та листа ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 14.02.2025 року № КД-000010514/ТНПП. Як вбачається з картки обліку рахунку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 08.09.2021 року відповідач отримав позику у розмірі 10 000,00 грн, яку, за умовами Договору повинен був повернути зі сплатою процентів у строк, до 08.10.2021 року у загальному розмірі 15 671,50 грн, де 10 000,00 грн розмір позики, яка підлягає поверненню, та 5 671,50 грнрозмір процентів нарахованих протягом строку користування позикою. Станом на 22.02.2022 року, заборгованість відповідача за Договором склала 11 711,59 грн, з яких: 6 219,84 грн сума позики; 5 491,75 грн нараховані проценти. 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/02/2022. За умовами п. 2.1 цього Договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Первинний кредитор) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» зобов`язується здійснити фінансування в порядку, передбаченому цим Договором та прийняти право грошової вимоги до Боржників, укладеними між Клієнтом і Боржниками. За змістом п. 2.2 Договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Відповідно до п. 2.4 Договору, Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими передається. Факт відступлення ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прав вимоги до відповідача за договором позики № 77582172 на підставі договору факторингу від 22.02.2022 року вбачається з платіжного доручення № 333740001 від 23.02.2022 року, акту приймання передачі Реєстру Боржників від 22.02.2022 року, Реєстром Боржників № 1 та Витягом з реєстру Боржників № 1. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. За умовами п. 2.1 цього Договору, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступає шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників. Згідно з п. 5.4 Договору визначено, що з моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору прав вимоги, Новий кредитор є таким, що замінив Первісного кредитора у правовідносинах з Боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. Факт відступлення (продажу) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прав вимоги до відповідача за договором позики № 77582172 на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року вбачається з акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, акту приймання передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року, Реєстром Боржників та Витягом з реєстру Боржників від 10.01.2023 року. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 10.01.2023 року розмір заборгованості відповідача складає 11 711,59 грн, з яких: 6 219,84 грн сума позики; 5 491,75 грн нараховані проценти. 28 серпня 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір № 28-08/25, за умовами якого, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором позики № 77582172. За умовами п. 2.1 цього Договору, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступає шляхом продажу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників. Згідно з п. 5.4 Договору визначено, що з моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору прав вимоги, Новий кредитор є таким, що замінив Первісного кредитора у правовідносинах з Боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. Факт відступлення (продажу) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прав вимоги до відповідача за договором позики № 77582172 на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 28.08.2025 року вбачається з акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.09.2025 року, акту приймання передачі Реєстру Боржників від 28.08.2025 року, Реєстром Боржників та Витягом з реєстру Боржників від 28.08.2025 року. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 28.08.2025 року розмір заборгованості відповідача складає 11 711,59 грн, з яких: 6 219,84 грн сума позики; 5 491,75 грн нараховані проценти. Також, як встановлено судом з матеріалів справи, 28.08.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4691221. Зі змісту п.п. 1.1 1.8 п. 1 Договору вбачається, що укладення договору відбувається за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється про вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 3 000,00 грн, строк 30 днів, дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Сторони Договору визначили два типи процентної ставки, а саме: стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту (30 днів) відповідно до п. 1.4 Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також знижена процентна ставка також у розмірі 1,805% в день та застосовується якщо споживач у межах строку кредиту (30 днів) відповідно до п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або отримує індивідуальну знижку. Орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних; за зниженою ставкою 19248,45% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 4 710,00 грн; за зниженою ставкою 4 624,50 грн. За змістом п. 2 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 4.3 Договору, сторони узгодили, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. З додатку № 1 до Договору вбачається, що сторони визначили дату повернення кредиту одноразовим платежем, а саме: 27.09.2021 року. Загальний розмір платежу за кредитом складає 4 624,50 грн, де 3 000,00 грн сума кредиту та 1 624,50 грн розмір нарахованих процентів. Якщо споживачем не буде виконано умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку із чим, проценти за користування кредитом складатимуть 1 710,00 грн. Договір та додаток № 1 до нього підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору: М641328, 28.08.2021 року, 22:06:53. Аналогічні умови кредитування визначено у Паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору: М641328, 28.08.2021 року, 22:06:53. Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 3 000,00 грн підтверджується випискою листом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 01.06.2022 року № ФК 25-05/22, а також Карткою обліку договору (розрахунок заборгованості). З дослідженої судом Картки обліку договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що проценти відповідачу були нараховані за стандартною ставкою у період з 28.08.2021 року по 25.12.2021 року включно. При цьому, будь-яких платежів в рахунок погашення заборгованості (повернення кредиту та сплата процентів) не вбачається. Розмір заборгованості відповідача складає 9 840,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 840,00 грн заборгованість за відсотками. Як вбачається з договору факторингу №25-05/22 від 25.05.2022 року, витягу з реєстру боржників від 25.05.2022 року, акту приймання-передачі реєстру боржників від 25.05.2022 та платіжної інструкції від 25.05.2022 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було відступлено ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4691221. Також судом встановлено, що 01 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та позивачем було укладено договір № 01-08/25 за яким ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступило позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4691221. Факт переходу права вимоги до відповідача позивачеві вбачається з Акту приймання передачі Реєстру Боржників від 01.08.2025 року, Реєстром Боржників від 01.08.2025 року, Витягом з Реєстру Боржників від 01.08.2025 року та платіжною інструкцією від 01.08.2025 року № 0542450000. З дослідженого судом розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21.11.2025 року заборгованість відповідача складає 9 840,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 840,00 грн заборгованість за відсотками. Встановивши наведені обставини суд керується наступним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, відповідачем було укладено два договори, зокрема, у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов таких договорів, які було оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки вказані договори було укладено на сайті позикодавця (кредитодавця), та відповідач підписав їх одноразовим ідентифікатором, який останній отримав у виді повідомлення з відповідним ідентифікатором, то без такого алгоритму дій такий договір не був би укладений. Наведений алгоритм укладання договору є належним, що підтверджено правовими висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронні форми правочинів вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. З досліджених судом матеріалів справи, вбачається, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення в електронній формі договору позики від 08.09.2021 року № 77582172 та договору про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 року № 4691221. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Як вбачається з умов договору про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 року № 4691221, кредит було надано на строк 30 днів, проте сторонами було узгоджено можливість його автопролонгації в разі наявності заборгованості. Із досліджених судом розрахунків заборгованості та Картки обліку за договором було встановлено, що відповідач не здійснював грошових виплат в рахунок погашення кредиту за вказаним договором, внаслідок чого строк кредитування автоматично продовжувався на 90 днів, протягом яких кредиторами було здійснено нарахування процентів за користування кредиту, що відповідало умовам кредитного договору. Зазначені обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до встановлених обставин, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами у справі обґрунтованість розрахованої заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 року № 4691221в розмірі 9 840,00 грн. Між тим, суд не погоджується із розрахунком заборгованості за договором позики від 08.09.2021 року № 77582172 з огляду на наступне. Так, як вбачається з картки обліку рахунку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 08.09.2021 року відповідач отримав позику у розмірі 10 000,00 грн, яку, за умовами Договору повинен був повернути зі сплатою процентів у строк, до 08.10.2021 року у загальному розмірі 15 671,50 грн, де 10 000,00 грн розмір позики, яка підлягає поверненню, та 5 671,50 грнрозмір процентів нарахованих протягом строку користування позикою. З урахуванням інших умов Договору, поза межами строку Договору, сторони визначили право Товариства нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою. Між тим, з наведеної вище картки обліку рахунку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» судом встановлено, що проценти за понадстрокове користування позикою відповідачу нарараховано не було, а проценти нараховувались зниженою ставкою по 06.11.2022 року, тобто поза межами встановленого строку позики. Відповідно до наведеного, беручи до уваги позицію, висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, а також норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд приходить до висновку, що всі нараховані проценти поза межами строку договору позики, тобто, після 08.10.2021 року є необґрунтованими. Окрім цього, з картки обліку рахунку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» судом встановлено, що 10.10.2021 року відповідачем було сплачено в рахунок погашення позики 10 148,16 грн, з яких: 3 780,16 грн - було зараховано в якості повернення позики, а 6 368,00 грн в рахунок сплати процентів. Крім цього, 09.11.2021 року відповідачем було сплачено 2000,00 грн, 25.11.2021 року відповідачем було сплачено 1652,23 грн, а 13.12.2021 року відповідачем було сплачено 1 748,20 грн. Всі вказані платежі були зараховані в рахунок погашення процентів, в тому числі нарахованих поза межами строку позики. Загальний розмір сплачених грошових коштів в рахунок погашення позики та процентів відповідачем склав 15 548,59 грн. За наведених обставин, суд приходить до наступного висновку. Як вже було зазначено вище, за умовами п.п. 2.1 - 2.3 Договору, розмір узгодженої сторонами позики склав 10 000,00 грн, на строк 30 днів (з 08.09.2021 року по 08.10.2021 року) з орієнтованою реальною процентною ставкою в розмірі 23 550,77%, орієнтованою загальною вартістю позики в розмірі 15 671,50 грн. З додатку № 1 до вказаного Договору сторонами було узгоджено Таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за умовами якої, відповідач 08.10.2025 року сплачує позикодавцеві 15 671,50 грн, у виді повернення кредиту в розмірі 10 000,00 грн та сплати процентів в розмірі 5 671,50 грн. Тобто, обумовлений сторонами розмір процентів в межах строку договору позики дорівнював 5 671,50 грн, а після цього строку, сторони визначили право позикодавця нараховувати проценти за користування кредитом. З Картки обліку рахунку вбачається, що будь-які проценти за понадстрокове користування позикою не нараховувались. Між тим, відповідачу продовжувались нараховуватись проценти за зниженою процентною ставкою поза межами строку позики, що на думку суду є необґрунтованим. За таких обставин, віднесення сплачених відповідачем сум на рахунок нарахованих поза межами строку позики процентів є неправомірним. Виходячи з цього, суд вважає, що сплативши 15 548,59 грн в рахунок повернення позики та погашення процентів, відповідач фактично сплатив всі нараховані проценти в межах строку позики, тобто 5 671,50 грн, а тому залишок суми слід віднести на рахунок заборгованості за позикою. Таким чином, суд розраховує наступним чином заборгованість відповідача за даним Договором, а саме, 15 548,59 грн - 5 671,50 грн = 9 877,09 грн, де: 15 548,59 грн загальний розмір, сплачений відповідачем за даним Договором в рахунок повернення позики та сплати правомірно нарахованих процентів; 5 671,50 грн розмір процентів, які підлягали нарахуванню протягом строку позики; 9 877,09 грн залишок розміру грошових сум сплачених відповідачем за даним Договором після сплати правомірно нарахованих процентів. Відповідно, визначений залишок сплачених відповідачем за даним Договором сум, слід віднести на рахунок повернення позики (10 000,00 - 9 877,09 грн), у зв`язку із чим, заборгованість за договором позики від 08.09.2021 року № 77582172 складає 122,91 грн. У зв`язку із цим, розмір нарахованих 3% річних складатиме 0,02 грн. Щодо права вимоги позивача до відповідача. Матеріали справи містять договори про передачу, в тому числі права вимоги з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло за плату право грошової вимоги до відповідача як за договором позики від 08.09.2021 року № 77582172, так і договором про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 року № 4691221. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Факторинг Партнерс» вправі заявити до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за вказаними договорами. Підсумовуючи все наведене вище, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 9 962,93 грн, в тому числі: - за договором про надання споживчого кредиту від 28.08.2021 року № 4691221в розмірі 9 840,00 грн, яка складається з: 3 000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 6 840,00 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - за договором позики від 08.09.2021 року № 77582172 в розмірі 122,93 грн, яка складається з: 122,91 грн заборгованості за основним зобов`язанням (позикою); 0,02 грн -нарахованих 3% річних. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в частині, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 119,15 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом статей 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial