Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» (далі по тексту - ТОВ «ЮК «Дія-Актив») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт»), третя особа: приватний виконавець Золотарьова Т.В., про визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №27210, про стягнення із позивача на користь ТОВ «ЮК «Дія-Актив» грошових коштів в розмірі 20810,00 грн.. Позовна вимога обгрунтована відсутністю безспірного характеру зазначеної у виконавчому написі заборгованості позивача перед відповідачем, не повідомлення позивача у визначений законом спосіб та порядок про вчинення оспорюваного виконавчого напису, а також відсутністю нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого цей виконавчий напис був вчинений. В судове засідання по розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України. Відповідно до поданої 30 січня 2026 року заяви позивач прохав розглянути справу без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та прохає суд його задоволити (а.с.110). В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача ТОВ «ЮК «Дія-Актив» не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України (а.с.99, 104, 107). Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань від представника відповідача в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України (а.с.100, 105, 106). Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань від представника відповідача в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. в судове засідання по розгляду справи по суті не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином (а.с.101, 103, 108). Заяв та клопотань, повязаних з розглядом справи, до суду не подавала. Письмових пояснень третьої особи щодо позову до суду також не направила. З огляду на неявку в судове засідання представників відповідачів та приватного виконавця Золотарьової Т.В. суд відповідно до положень ч.1 ст.58, ч.1 ст.223 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без їх участі. На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, а також процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.25-26). Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову (а.с.27-28). Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року від Київського державного нотаріального архіву витребувано копію кредитного договору UP3448833 від 23 лютого 2020 року, на підставі якого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №27210 (а.с.53-54). Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року від приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. витребувано копію виконавчого напису №27210 та кредитного договору UP3448833 від 23 лютого 2020 року, на якому він був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 15 вересня 2021 року про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 20810,00 грн. (а.с.75-76). Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.97). Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що 23 лютого 2020 року між позивачем по справі [PERSON] , як позичальником, та ТОВ «Укрпозика» (після зміни назви - ТОВ «ЮК «Дія-Актив»), як кредитодавцем, був укладений договір кредитної лінії №UP3448833, за умовами якого товариство надає позичальнику строком до 24 березня 2020 року (тридцять днів) грошові кошти в сумі 10500,00 грн. із застосуванням процентної ставки для початково зазначеної тривалості кредиту - 1,40% та для періоду, що перевищує початково визначену тривалість кредиту, - 1,5%, а також можливістю продовження періоду кредиту за запитом позичальника (а.с.90). Будь-яких належних, допустимих та достовірних в розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України доказів на спростування обставини укладення з ТОВ «Укрпозика» договору кредитної лінії № UP3448833 від 23 лютого 2020 року під час судового провадження у справі відповідачем надано не було. 05 серпня 2021 року ТОВ «Укрпозика» змінило назву на ТОВ «ЮК «Дія-Актив» (а.с.116). 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №27210, про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ЮК «Дія-Актив» заборгованості за кредитним договором №UP3448833 від 23 лютого 2020 року за період з 10 березня 2020 року по 06 серпня 2021 року в загальній сумі 20160,00 грн., з яких прострочена заборгованість за: сумою кредиту становить 10500,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 9660,00 грн., а також 650,00 грн. плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» (а.с.91). 12 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67128408 по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса №27210, виданого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (а.с.6). 03 квітня 2025 року між ТОВ «ЮК «Дія-Актив» (первісний кредитор, клієнт) та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (новий кредитор, фактор) був укладений договір факторингу №572/ФК-25, за яким відбулася передача (шляхом відступу) новому кредитору права вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором №UР3448833 від 23 лютого 2020 року в сумі 20160,00 грн., що підтверджується відповідним витягом із Додатку (реєстру боржників) до договору факторингу №572/ФК-25 від 03 квітня 2025 року (а.с. 119-121, 125). Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року у виконавчому провадженні №67128408 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №27210, про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ЮК «Дія-Актив» заборгованості за кредитним договором №UР3448833 від 23 лютого 2020 року та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 20810 грн. 00 коп., замінено стягувача із ТОВ «ЮК «Дія-Актив» на стягувача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (а.с.117-118). Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем, як учасником цивільного процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», далі - Закону, в редакції на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом ч.2 ст.87 Закону та п.п.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку(п.п.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса від 15 вересня 2021 року за реєстраційним №27210 про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №UР3448833 від 23 лютого 2020 року, приватний нотаріус Бригіда В.О. при його вчиненні керувався ст.ст.87-91 Закону та п.2 Переліку. Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вказаний перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами»(далі - постанова №662) був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», за змістом якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі і в частині п.2 щодо доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вказана постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до правових висновків, викладених в п.п.83, 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, «…оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса…Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Бригідою В.О. 15 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, а, отже, на дату вчинення приватним нотаріусом зазначеного виконавчого напису відповідні положення Переліку, на підставі яких допускалося стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, втратили чинність. Згідно з п.1 Переліку (в редакції, що діяла на дату вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Судом встановлено, що представником ТОВ «ЮК «Дія-Актив» приватному нотаріусу Бригіді В.О. для вчинення виконавчого напису не надавався оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а був поданий не засвідчений нотаріально оригінал договору кредитної лінії №UР3448833 від 23 лютого 2020 року, який з огляду на недотримання умови щодо його нотаріального посвідчення, не може вважатися тим договором, за яким допускається проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстраційним №27210, таким, що не підлягає виконанню, у звязку з недотримання передбачених ст.88 Закону умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Верховним Судом в постановах від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором обєктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це обєктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обовязково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 та від 03 лютого 2021 року у справі №761/6923/17, які відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] заперечив обставину повідомлення його ТОВ «ЮК «Дія-Актив» чи приватним нотаріусом про вчинення стосовно нього виконавчого напису, а також підтвердив про неотримання ним жодних повідомлень від ТОВ «ЮК «Дія-Актив» про наявність до нього фінансових претензій за кредитним договором. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.2, 4 ст.12 ЦПК України). З урахуванням положень п.п.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку (вчинення виконавчого напису після спливу тридцяти днів з моменту надіслання боржнику письмового повідомлення - вимоги про усунення порушень), обовязок доведення належного повідомлення [PERSON] , як боржника, під час процедури стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, покладалося саме на ТОВ «ЮК «Дія-Актив», як стягувача за кредитним договором. Разом з тим, ТОВ «ЮК «Дія-Актив» у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього доказами на спростування викладених позивачем в позовній заяві тверджень про неотримання ним письмових повідомлень (вимог) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором надано не було, що як наслідок, не може свідчити про дотримання кредитодавцем ТОВ «ЮК «Дія-Актив» під час процедури стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса такого її етапу, як належного повідомлення боржника. Таким чином, за встановлених судом обставин в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. під час вчинення 15 вересня 2021 року виконавчого напису за реєстраційним №27210 вимог законодавства, що визначає порядок та умови вчинення нотаріусом зазначеної нотаріальної дії, а тому позов [PERSON] про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення. Разом з тим, при вирішенні питання про належність відповідача ТОВ «ЮК «Дія-Актив», до якого позивачем [PERSON] була пред`явлена позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до наступного висновку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України). Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16 та від 09 грудня 2019 року у справі №2-3627/09, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) згідно з вимогами чинного законодавства є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус як сторони виконавчого провадження. Заміна такої особи належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. З наведеного вище слідує, що ТОВ «ЮК «Дія-Актив» шляхом укладення 03 квітня 2025 року договору факторингу №572/ФК-25 відступило ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належне йому право вимоги до [PERSON] , внаслідок чого перестало бути стороною у зобов`язанні, що виникло на підставі кредитного договору № UР3448833 від 23 лютого 2020 року. Отже, з дати відступлення права вимоги, ТОВ «ЮК «Дія-Актив» не є особою, на користь якої у позивача [PERSON] виник обов`язок вчинити певні дії, пов`язані з виконанням договірного зобов`язання (сплатити грошові кошти), а тому сама по собі обставина зазначення ТОВ «ЮК «Дія-Актив» стягувачем у виконавчому провадженні №67128408, відкритому до дати укладення договору факторингу, не може бути достатньою правовою підставою для визначення ТОВ «ЮК «Дія-Актив» належним відповідачем у справі, оскільки з дати укладення договору факторингу його статус кредитора у зобов`язанні припинився і він втратив право бути стороною виконавчого провадження (стягувачем). Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від у справі №705/3876/18 від 07 жовтня 2020 року, під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі №187/1718/20, відповідачем у справах за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково) є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Враховуючи, що виконавчим документом, за яким приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. здійснюється виконавче провадження №67128408 є виконавчий напис нотаріуса №27210, вчинений на кредитному договорі, право вимоги за яким на дату судового розгляду належить ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», як кредитору, та який внаслідок цього є належним відповідачем у даній справі, підстави пред`явлення [PERSON] до ТОВ «ЮК «Дія-Актив» позовної вимоги про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні. За вказаних обставин, в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ЮК «Дія-Актив» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити з огляду на його пред`явлення до неналежного відповідача. За змістом ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Згідно з ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67128408, відкритому приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису №27210, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 15 вересня 2021 року, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ЮК «Дія-Актив» заборгованості в сумі 20810,00 грн.. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходу забезпечення позову згідно ухвали суду від 21 серпня 2025 року протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач по справі [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, за яку ним було сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.1). Одночасно з поданням до суду позовної заяви позивачем [PERSON] була подана заява про забезпечення позову, за яку ним було сплачено судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (а.с.12). З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом як позову, так і заяви про його забезпечення, з відповідача по справі ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» підлягають стягненню на користь позивача по справі [PERSON] судові витрати у виді судового збору в загальному розмірі 1816 грн. 80 коп. (1211 грн. 20 коп. + 605 грн. 60 коп.), які були сплачені позивачем при подачі ним до суду позову та заяви про забезпечення позову і підтверджені належними письмовими доказами по справі. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed