Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №02.03.2025-100001451 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальник 02.03.2025 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 1500,00 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №02.03.2025-100001451 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 1500,00 грн., строком на 168 днів. Відповідно до даного договору, останній отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісією за надання кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 105,00 грн., денною процентною ставкою 0,92% ((2310/ 1500)/ 168* 100%)) та неустойкою 22,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Окрім цього, 03.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір, за яким сторони домовилися за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим було внесено наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 4100,00 грн., яка складається з усіх траншів (суми кредиту). Згідно додаткового договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 2-й транш в розмірі 2600,00 грн., строком 167 днів, з комісією за надання кредиту 7% від суми 2-го траншу 182,00 грн., комісією за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору в розмірі 287,00 грн. Позивачем надано відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Способом перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-60XX-XXXX-7501. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 12438,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4100,00 грн., по процентам 5427,00 грн., комісії (пов`язаної з надання кредиту) 287,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 574,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 2500,00 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У позові позивач просив здійснювати розгляд справи без участі представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 24.11.2025 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4149-60XX-XXXX-7501. Цього ж дня, 02.03.2025 відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився за посиланням, згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». У вказаній заяві останній підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025, з яким попередньо уважно ознайомився. За умовами вказаними в заявці [PERSON] погодився на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 1500,00 грн.; строк, на який надається кредит 168 днів; дата повернення 16.08.2025; фіксована незміна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом. Комісія пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 105,00 грн., денна процентна ставка становить 0,92% з розрахунком 0,92% = (2310/ 1500)/ 168* 100% та неустойка 22,50 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Підписання договору №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е599, відповідно до умов цього договору. 03.03.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшено суму кредиту, у зв`язку з чим внесено наступні зміни до договору: п.1.1. - сума кредиту з дати укладення даного додаткового дговору становить 4100,00 грн., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). Згідно з п.1.2. за даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2600,00 грн.; дата надання/видачі Кредиту (2-го траншу) 03.03.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-60XX-XXXX-7501. Днем надання кредиту (2-го траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4149-60XX-XXXX-7501. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й транш) - 167 днів з дати його надання. Відповідно до п.1.3. додаткового договору сторони домовились, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини суми кредиту) (надалі «комісія за надання», «комісія»; економічна сутність плата за надання кредиту) 7% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 182,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го траншу (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно графіку платежів. Пунктом 1.4. предбачено, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 287,00 грн., починаючи з комісії за обслуговування, яка сплачується у тому черговому періоді (у черговому періоді №1), у якому надається транш. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди №№2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1), у якому надається транш, встановленою до та з дати укладення даного додаткового договору, становить 182,00 грн., нараховується та обліковується в день укладення даного додаткового договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно графіку платежів, встановленого даним додатковим договором. Підписання додаткового договору від 03.03.2025 до кредитного договору №02.03.2025-100001451-1 від 02.03.2025 про надання суми кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора К581, відповідно до умов цього договору. Відповідно до кредитного договору №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025 укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , останній зобов`язався повернути кредитні кошти до 16.08.2025. Кредитний договір та додатковий договір до нього були укладені в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів. Відповідно квитанції про зарахування №668261638 від 02.03.2025 коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 1500,00 грн. на платіжну картку 4149-60XX-XXXX-7501 через платіжну систему іPay.ua, з призначенням «видача за договором кредиту №02.03.2025-100001451», на строк зазначений в умовах кредитного договору, отже [PERSON] 02.03.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн. 03.03.2025 сума кредиту в розмірі 2600,00 грн. була перерахована позичальнику на вказану ним у договорі платіжну картку 4149-60XX-XXXX-7501 через платіжну систему іPay.ua - 668638521, з призначенням «видача за договором №02.03.2025-100001451», що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1411 від 14.11.2025. Згідно з довідкою-розрахунком наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025, станом на дату подання позову у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 12438,00 грн., з яких: 4100,00 грн. сума основного боргу/тілу кредиту; 5427,00 грн. сума процентів (проценти нараховані за період з 02.03.2025 по 16.08.2025); 287,00 грн. сума комісії за надання кредиту; 574,00 грн. комісії за обслуговування; 2050,00 грн. сума неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз.2 ч. 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору та додаткового договору, укладеного з [PERSON] , та надало відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 4100,00 грн., що підтверджується квитанцією від 02.03.2025 та довідкою від 14.11.2025. Водночас, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025, яка розрахована відповідачем станом на дату звернення до суду та становить 12438,00 грн., з яких: 4100,00 грн. основного боргу/тілу кредиту; 5427,00 грн. процентів (проценти нараховані за період з 02.03.2025 по 16.08.2025); 287,00 грн. комісії за надання кредиту; 574,00 грн. комісії за обслуговування; 2050,00 грн. неустойки. Дослідивши вказаний розрахунок, який відповідачем не спростовано, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4100,00 грн. та процентами у розмірі 5427,00 грн. Також аналізуючи умови пункту 1.3 додатку до Договору №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025 та Графік платежів до вказаного додатку, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 287 грн за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинностіЗакон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування`після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживчекредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другоїстатті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією жпостановоювизнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальними витратами за споживчим кредитом, є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої тадругої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту, зазначених в додатку до договору №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025 є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредитута обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 574 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредиту, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 2050,00 грн. Так як, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований. Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою в сумі 2050,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2050,00 грн. - заборгованості за неустойкою до задоволення не підлягає. За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №02.03.2025-100001451 від 02.03.2025 у сумі 9814 гривень, яка складається з: 4100,00 грн. заборгованості по основному боргу/тілу кредиту; 5427,00 грн. заборгованості за процентами; 287,00 грн. заборгованості по комісії за надання кредиту. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (78,9%) у сумі 1 911,3 грн.

Outcome: partial