Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

13 лютого 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.08.2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 48299863, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними; кінцевий термін повернення кредиту 14.09.2023 року; розмір відсотків: 1й день користування кредитом 2,0000 % за день, з 2го по 15й день 2,0000 % за день, з 16го по 30й день 3,5000 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 150803,13 %. В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковою угодою 1 від 31.08.2023 року строк користування кредитом було продовжено до 30.09.2023 року, після чого Додатковою угодою 2 від 18.09.2023 року, строк користування кредитом продовжено до 18.10.2023 року, і в подальшому Додатковою угодою 3 від 06.10.2023 року строк користування кредитом продовжено до 05.11.2023 року. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач здійснив платежі на суму 11 450 грн. 00 коп., тобто не в повній мірі виконав свої зобов`язання, передбачені умовами Кредитного договору, як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. 27.02.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено Договір факторингу № 2702, відповідно до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року укладеним з [PERSON] . Станом на 12.02.2025 року заборгованість відповідача за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року становить 18 250 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 8 250 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року в сумі 18 250 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати по справі з яких: 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 7 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 28 листопада 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що він є військовослужбовцем, тому просив суд не стягувати з нього відсотки і штрафні санкції. В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» не з`явився, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у заяві від 28.11.2025 року зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням рішення. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом об`єктивно встановлено, що 15.08.2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 48299863, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними; кінцевий термін повернення кредиту 14.09.2023 року; розмір відсотків: 1й день користування кредитом 2,0000 % за день, з 2го по 15й день 2,0000 % за день, з 16го по 30й день 3,5000 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 150803,13 %. Цей Договір укладався з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщення Кредитодавцем проекту кредитного Договору/додаткової угоди в Особистому кабінеті Позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) Позичальником, яка надається Позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (Оферту) Кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, Позичальник отримує від Кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль), який відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору. Кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор Позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час його реєстрації у ІКС, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому SMS-повідомлення за номером фінансового мобільного телефону. Отриманий одноразовий ідентифікатор Позичальник додає до інших даних в ІКС. Підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Часом укладення Договору вважається момент повторного накладення кваліфікованої електронної печатки Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу після отримання ІКС Кредитодавця otp-пароля, введеного Позичальником. (п.5.11. договору). Згідно умов Кредитного договору, позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування шляхом подання відповідної заяви. За умови погодження кредитодавцем такого продовження строк кредитування продовжується на визначених у договорі умовах або на інших узгоджених сторонами умовах. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, але не більше 1 року. Тому, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за Кредитним договором № 48299863, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковою угодою 1 від 31.08.2023 року строк користування кредитом було продовжено до 30.09.2023 року, після чого Додатковою угодою 2 від 18.09.2023 року, строк користування кредитом продовжено до 18.10.2023 року, і в подальшому Додатковою угодою 3 від 06.10.2023 року строк користування кредитом продовжено до 05.11.2023 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] з дотриманням положень ЦК України, 15.08.2023 року уклали Кредитний договір № 48299863, який відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатра. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до копії касового чеку від 15.08.2023 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» на виконання умов кредитного договору № 48299863 видало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування їх на картку № [NUMBER] . Таким чином, кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором. Зі свого боку позичальник своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконав, сплатив на погашення заборгованості 11 450 грн. 00 коп., у зв`язку з чим заборгував за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року 18 250 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 8 250 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). 27.02.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено Договір факторингу № 2702, відповідно до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року укладеним з [PERSON] (№ 70 у реєстрі боржників). Отже, права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з Кредитного договору № 48299863 від 15.08.2023 року перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Так, згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що станом на 12.02.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 250 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 8 250 грн. 00 коп. Щодо нарахованих відсотків на суму 8 250 грн. 00 коп., то суд виходить із наступного. Судом встановлено, що з 12.07.2022 року і по 10.09.2024 року відповідач [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та [NUMBER] (довідка № 3448 від 11.04.2025 року [INFO] , копія військово-облікового документа [PERSON] ). Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Рішенням Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року (справа № 521/12726/16-ц) було визнано, що в особливий період штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів. За встановлених обставин суд доходить висновку, що відповідачу [PERSON] , який є військовослужбовцем, проценти за користування позикою на термін особливого періоду, на час проходження військової служби, не повинні нараховуватись. Таким чином, оскільки проценти за користування кредитом в сумі 8 250 грн. 00 коп. не підлягають стягненню з відповідача, то в цій частині слід відмовити в задоволенні позову. Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за Кредитним договором № 48299863 від 15.08.2023 року в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5статті 137 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 268). Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Бачинським О.М. надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу у даній справі на суму 7 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги № 20250210-9Ш від 10.02.2025 року, копією розрахунку суми судових витрат. В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 54,79 %, тому з відповідача [PERSON] підлягають до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 835 грн. 30 коп. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 54,79 %, тому позивач має право на стягнення на його користь 1 327 грн. 23 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial