Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2695679 від 21.01.2021 у розмірі 20 487,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 2695679, який підписано електронним підписом останнього. 14.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 68-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належне йому право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2695679 від 21.01.2021. Внаслідок невиконання умов договору № 2695679 від 21.01.2021 відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 20 487,26 грн, з яких: 4 470,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 467,26 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 550 грн - прострочена заборгованість за комісією. На підставі викладеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за вказаним вище договором. Ухвалою суду від 29.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Крім того, задоволено клопотання позивача та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» докази, які становлять банківську таємницю. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Згідно зі ст. 281 ЦПК України якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи згідно з ст. 79 ЦПК України. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 21.01.2021 між ТОВ «Мілоан» (Кредитолавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 2695679 (з додатками №1, №2, №3 та Правилами) (далі - Кредитний договір). За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 21.01.2021 (дата надання кредиту). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування - 20.02.2021. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 800 грн в грошовому виразі та 681,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7 800 грн. Згідно з п. 1.5.1 комісія за надання кредиту 550 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 2250 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п. 1.5.2 кредитного договору). Згідно з п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Анкета-заява на отримання кредиту № 2695679 від 21.01.2021 року містить інформацію щодо відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти, соціальний статус, місце роботи, поетапний процес оформлення та розгляду заяви 2695679. Позивач стверджує, що кредитний договір № 2695679 від 21.01.2021 року та Паспорт споживчого кредиту № 2695679 підписані електронним підписом із застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю). Так, із дослідженої судом довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» встановлено: клієнт - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора; одноразовий ідентифікатор - U83539; дата відправки ідентифікатора позичальнику - 21.01.2021; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор - [NUMBER] . Згідно платіжного доручення № 38028519 від 21.01.2021, підтверджується, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківську карту відповідача № [NUMBER] кошти в сумі 5 000,00 грн на виконання умов договору про споживчий кредит № 2695679. Встановлено також, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 2695679 від 21.01.2021 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом утворилась заборгованість 20 487,26 грн, з яких: 4 470,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 467,26 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 550 грн - прострочена заборгованість за комісією. Судом також встановлено, що 14.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 68-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит Капітал» належне йому право грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 14.05.2021 до договору факторингу № 68-МЛ від 14.05.2021 та Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 14.05.2021 року № 2695679 від 21.01.2021 року до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 2695679 від 21.01.2021 року в розмірі 20 487,26 грн. Факт проведення оплати за договором факторингу № 68-МЛ від 14.05.2021 підтверджується платіжною інструкцією № 30435 від 14.05.2021. Встановлено також, що після отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а відповідач не здійснив погашення заборгованості в повному обсязі ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивач зазначає, що укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору № 2695679 від 21.01.2021 року відбувалось шляхом підписання відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - U83539, що підтверджує виключно довідкою про ідентифікацію, яка складена ТОВ «Мілоан». Втім зі змісту кредитного договору № 2695679 від 21.01.2021 року, Паспорту про споживчий кредит № 2695679, Анкети-заявки на кредит № 2695679 не вбачається підписання [PERSON] аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - U83539. Більше того, відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0./7-251205/80261 від 06.12.2025 року банк не зміг надати запитувану в ухвалі суду від 29.08.2025 року по справі № 758/12927/25 інформацію, яка містить банківську таємницю, оскільки не вдалось ідентифікувати вказану у запиті особу. Отже, позивачем не представлено суду належних доказів електронної ідентифікації особи відповідача при укладенні кредитного договору та підписання ним електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий або ж в іншому порядку, зазначеного договору. Таким чином, позивачем не доведено укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору № 2695679 від 21.01.2021 року. Також, стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу коштів за таким кредитним договором, так як платіжне доручення № 38028519 від 21.01.2021 року складено ТОВ «Мілоан». Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем права вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача на свою користь та факту порушення його прав з боку відповідача, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed