Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Керівник Рівненської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах Національної служби здоров`я України з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, у розмірі 30 472,76 грн, які зарахувати до Державного бюджету за кодом класифікації доходів 24060300, в тому числі відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення: отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок UA978999980313080115000026011. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2023 [PERSON] , керуючи автомобілем KIA SPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись навпроти будинку № 81 по вул. Захисників Маріуполя, зі сторони вул. Василя Червонія в напрямку вул. Київська, у м. Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявила неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснила виїзд на зустрічну смугу для руху, та допустила зіткнення з автомобілем RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався проїзною частиною вул. Захисників Маріуполя, зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Василя Червонія, та не мав технічної можливості уникнути зіткнення при своєчасному прийнятті мір до реагування з моменту виникнення небезпеки для руху. У судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, відповідач позов визнала. Від представника позивача Тарасенка М.С. 13.01.2026 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Від представника Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради Ткача В.О. 14.01.2026 надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що Рівненською окружною прокуратурою здійснювалося процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 12023181010002571 від 06.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України відносно [PERSON] . Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2023 [PERSON] , керуючи автомобілем KIASPORTAGE, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись навпроти будинку № 81 по вул. Захисників Маріуполя, зі сторони вул. Василя Червонія в напрямку вул. Київська, у м. Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявила неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснила виїзд на зустрічну смугу для руху, та допустила зіткнення з автомобілем RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався проїзною частиною вул. Захисників Маріуполя, зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Василя Червонія, та не мав технічної можливості уникнути зіткнення при своєчасному прийнятті мір до реагування з моменту виникнення небезпеки для руху. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля RENAULT LAGUNA, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому задньої стінки лівої вертлюгової западини з підвихом голівки лівої стегневої кістки, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я. Порушення [PERSON] пункту 10.1 Правил дорожнього руху, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали. Обвинувальний акту кримінальному провадженні № 12023181010002571 від 06.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON] 30.11.2023 скеровано для розгляду до Рівненського міського суду Рівненської області. Ухвалою Рівненського міського суду від 03.01.2024 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим; кримінальне провадження закрито на підставі ст. 46 КК України. Ухвала набрала законної сили 11.01.2024. Відповідно до рахунку КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Ю. Семенюка» Рівненської обласної ради від № 54 від 11.12.2023, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрології з 05.09.2023 по 20.09.2023 (15 ліжко-днів). Згідно проведеного розрахунку, сума витрат на лікування [PERSON] становить 30 472,76 грн. Згідно листа КП «Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Ю.Семенюка» Рівненської обласної ради від № 1704/01-13/25 від 15.09.2025, фінансування стаціонарного лікування потерпілого здійснювалося за рахунок коштів Національної служби здоров`я України. Під час розгляду кримінального провадження№ 12023181010002571 від 06.09.2023 позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді понесених медичною установою витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, не подавалася. Таким чином, кошти у розмірі 30 472,76 грн, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягають стягненню з [PERSON] . У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (далі Порядок), згідно із ст. 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. У п. 3 Порядку визначено, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Статтею 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» визначено, що фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Як зазначалось вище, відповідно до розрахунку, наданого КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка» Рівненської обласної ради від 11.12.2023 № 54, встановлено, що потерпілий [PERSON] на стаціонарному лікуванні в обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрології у період з 05.09.2023 по 20.09.2023 (15 ліжко-днів). За інформацією КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка», фінансування стаціонарного лікування громадянина [PERSON] , здійснювалося за кошти НСЗУ. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштівДержавного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що однією з основних функцій НСЗУ, як Уповноваженого органу передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Так, між НСЗУ та комунальним підприємством у 2023 було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 154-Е123-Р000 від 07.02.2023, № 4351-Е523-Р000 від 23.05.2023, № 3133-Е223-Р000 від 09.02.2025. У п. 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантувала за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році, був визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1464. Звідси, послуги КНП пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. В той же час, оскільки НСЗУ витратила при наданні медичних послуг,а саме лікування потерпілого, котрий перебував на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , державні (бюджетні) кошти (на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладених між НЗСУ (замовник) та РОКЛ ім. Ю. Семенюка» Рівненської обласної ради), а, отже, кошти в сумі 30 472,76 грн необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даній справі відповідачем до початку її розгляду по суті, позовні вимоги визнано повністю, а тому суд вважає за необхідне, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, тобто в сумі 1211 грн. 20 коп. Інших 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, тобто в сумі 1211 грн. 20 коп., стягнути на їх користь, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача.

Outcome: approved