Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору стягнути з відповідача. На обґрунтування позову зазначив, що житлове приміщення, а саме квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю». Відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою, але у ході проведених перевірок законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади 02.08.2024, 07.01.2025 та 31.07.2025 було встановлено, що наймач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] . Вказав, що відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Станом на 28.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Окрім того у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна відсутня інформація щодо об`єкта нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не проживає у квартирі та не сплачує комунальні послуги. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник третьої особи КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому ЦПК України. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, в тому числі про застосування строку позовної давності, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України. З копії рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради народних депутатів міста Кременчука Полтавської області від 23.05.1985 за № 361 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] на правах члена сім`ї наймача [PERSON] зі згоди міськвиконкому були прописані [PERSON] та [PERSON] (відповідачка). Постановою Кабінету Міністрів України за № 311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» сформовано базовий перелік об`єктів права комунальної власності. Квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відповідно до вказаної постанови. Відповідно до повідомлення з КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 в КП «МБТІ» право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. За даними інформаційної довідки, сформованої 07.05.2025, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформація щодо права власності на квартиру [ADDRESS] відсутня. За даними Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області Кременчуцької міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Актами перевірки законності користування громадянами жилими приміщеннями комунальної власності Кременчуцької міської територіальної громади від 02.08.2024, 27.01.2025, 31.07.2025 підтверджується, що на час перевірки [PERSON] (згідно актів - з 2020 року) не проживає за адресою: [ADDRESS] . За повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Відповідно до ч.1 ст. 5 Житлового кодексу України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно з ст. 13 Житлового кодексу України державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику, органами місцевого самоврядування, а також іншими спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України. Спеціально уповноваженим органом, що здійснює державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду в Україні, є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику. У відповідності до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства в юридичних особах, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій; облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За приписами ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач доказів поважності непроживання за місцем реєстрації понад шість місяців або створення перешкод у проживанні суду не надав, доводів позивача не спростував. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідач, як член сім`ї наймача, понад шість місяців без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у комунальній власності, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Реєстрація у жилому приміщенні відповідача, в якому вона фактично не проживає, порушує право позивача на користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved