Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

11 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON] , [INFO] , уродженця села Мозоліївка Глобинського району Полтавської області, який, за твердженням заявниці, помер [INFO] у місті Шахтарську Донецької області. У поданій заяві [PERSON] зазначає, що на даний час відсутня можливість проведення державної реєстрації смерті у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду із заявою про встановлення відповідного юридичного факту. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявниці для подальшої державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть відповідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації пов`язаних із цим особистих та майнових прав. У судове засідання заявниця не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Однак, від заявниці через загальну канцелярію суду надійшло клопотання, у якому вона заявлені вимоги підтримала та прохала суд задовольнити їх в повному обсязі, а також вказала здійснювати розгляд справи без її участі. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заінтересована особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання свого представника не направив. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд у порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, відповідно до пункту 7 статті 1-1 зазначеного Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо такі органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення чи документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації або розірвання шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які можуть додаватися до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 376 від 28 лютого 2025 року - весь Горлівський район Донецької області (до якого віднесено місто Шахтарськ) віднесено до переліку територій тимчасово окупованих з 07 квітня 2014 року. Судом установлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується належними письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Зокрема, родинні відносини між заявницею та померлим підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 22 жовтня 1985 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Шахтарська Донецької області (актовий запис № 999), у якому батьком дитини зазначено [PERSON] . Крім того, до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про шлюб, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , повторно виданого 22 січня 2026 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (актовий запис № 1371), на підставі якого заявницею змінено прізвище на « [PERSON] ». Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про смерть № 414 від 05 вересня 2024 року причиною смерті зазначено: «цукровий діабет 2 типу з уточненим відхиленням». Судом установлено, що 09 вересня 2024 року незаконно утвореним органом, який діє на тимчасово окупованій території у місті Шахтарськ Донецької області, було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] . У зазначеному свідоцтві вказано, що [PERSON] помер [INFO] у місті Шахтарськ Донецької області у віці 61 року. Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька, видане уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану України, оскільки в її розпорядженні наявні лише документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявницею подано документи, які у своїй сукупності свідчать про факт смерті [PERSON] , а державна реєстрація його смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану є неможливою з об`єктивних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті в судовому порядку. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до частини четвертої статті 317 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved