Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

25 вересня 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (далі-ТОВ «ФК "Фінтраст Капітал») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка подана представником позивача-адвокатом Столітнім М.М. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4775070 (далі-кредитний договір), підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «30392», за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 7000,00 грн., строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5% в день шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Отримавши кредит, в порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, здійснивши проплату на рахунок первісного кредитора у період з 29.06.2024 по 31.03.2025 року всього 2892,76 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту у сумі 0,01 грн та процентів за користування кредитом у сумі 2892,75 грн. 31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 31/03/2025, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги по заборгованості [PERSON] у сумі 36427,28 грн, до якої увійшли: заборгованість з тіла кредиту-6999,99 грн, заборгованість за процентами - 25927,29 грн, штрафні санкції - 3500,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем і після відступлення позивачу права вимоги у [PERSON] наявна заборгованість у загальному розмірі 45247,28 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6999,99 грн; сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 25927,29 грн., сума заборгованості за процентів, нарахованих позивачем за 84 календарних дні - 8820,00 грн та штрафні санкції - 3500,00 грн. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у зазначеній вище сумі, не наполягаючи на стягненні штрафних санкцій у сумі 3500,00 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 10000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2025 року справу передано на розгляд судді Дем`яновій О.А. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику сторін). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві просив розгляд справи у випадку відсутності відзиву проводити за його відсутності, за наявності відзиву- з викликом представника позивача. Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем його проживання рекомендованими листами направлялися ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, однак, до суду повернулися поштові конверт з відмітками «Адресат відсутній» (а.с.109,116). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Крім того, [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи 26.11.2025 року повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.111). На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Також, відповідач не скористався своїм правом подати відзив у встановлений судом строк. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4775070, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «30392», за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 7000,00 грн., строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 9541,79%, орієнтовна загальна вартість кредиту - складає 44800,00 грн., шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 1.2., п. 1.3., п. 1.4., п. 1.5., п. 1.6. та п. 2.1. Договору) (а.с.75-85). Також, у день підписання кредитного договору [PERSON] ознайомився та підписав електронним підписом Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитного договору у згрупованому вигляді (а.с.72-74). Згідно з п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7 000,00 гривень. За змістом п. 1.3 Договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п.1.4.1. Договору стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8 976,54% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 44 800,00 грн (п.п.1.5-1.6.1 Договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 29.06.2024 або 30.06.2024 (п.п.2.1,2.2.Договору). За змістом п.п.2.4,.2.5 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що кошти за кредитним договором було перераховано відповідачу на його картковий рахунок, вказаний ним у договорі, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення" за вих. №1-0104 від 01.04.2025 року якими товариство повідомило ТОВ "Лінеура Україна" про виконання умов укладеного між товариствами договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року провайдер успішно перерахував кошти на платіжну картку клієнта: 29.06.2024 року о 14:44:13 на суму 7000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок) грн, на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 438863712, призначення платежу: Зарахування 7000 грн на карту [NUMBER] (а.с.92). Згідно з відповіддю на вимоги ухвали від 14 жовтня 2025 року щодо витребування відомостей, що містять банківську таємницю в частині належності картки відповідачу, АТ КБ "Приват Банк" повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 26-06-2024 року зараховано кошти у сумі 7000,00 грн (а.с.108). Таким чином, первісний кредитор у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредиту, виконавши його умови у повному обсязі. Між тим, у порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим згідно з Розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна" за Договором № 4775070 про надання споживчого кредиту від 29.06.2024 року у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2025 року скалала у загальній сумі 36427,28 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6999,99 грн, заборгованість за відсотками - 25927,29, штрафні санкції - 3500,00 грн (а.с.65-69). У розрахунку заборгованості відображена також проплата відповідачем на рахунок первісного кредитора 2892,76 грну 27.07.2024 року, з яких на погашення тіла кредиту пішло 0,01 грн, інша- на погашення заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що 31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 31/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.18-22). На виконання п. 1.2.Договору факторингу підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 31.03.2025 року, підтверджує факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.27зворот). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до позивача від ТОВ "Лінеура Україхна" перейшло право вимоги по заборгованості до [PERSON] зв кредитним договором №4775070 від 29.06.2025 року на загальну суму 36427,28, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6999,99 грн, заборгованість за відсотками - 25927,29, штрафні санкції - 3500,00 грн (а.с.61). Позивачем після отримання прав вимоги до відповідача нараховано проценти за 84 календарних дні за період з 01.04.2025 по 23.06.2025 року в межах дії строку кредитного договору та згідно з його умовами. Таким чином, згідно з Розрахунком заборгованості позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитом за Договором № 4775070 про надання споживчого кредиту від 29.06.2024 року за 84 календарних дні (01.04.2025 - 23.06.2025) у сумі 8820,00 грн (а.с.63-64). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, тому позивач на свою користь просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 41747,28 грн., з яких: сума кредиту - 7000,00 грн; сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 25927,29 грн., сума заборгованості за процентів, нарахованих позивачем за 84 календарних дні - 8820,00 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважають сяприйняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідач в свою чергу, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем також не було спростовано, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими. Проте, суд не може в повному обсязі погодитися з наданими позивачем розрахунками заборгованості за відсотками за Договором № 4775070 про надання споживчого кредиту від 29.06. 2024 року, з огляду на наступне. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. При цьому, Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, у період: - з 24.12.2023 по 21.04.2024 денна ставка має бути не більше 2,5%; - з 22.04.2024 по 19.08.2024 денна ставка має бути не більше 1,5%, - з 20.08.2024 денна ставка має бути не більше 1%. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитним договір про надання споживчого кредиту № 4775070 було укладено 29.06.2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до даних договорів слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами з 29.06.2024 року (день укладення Договору) по 19.08.2024 року - 1,5% на день та у подальшому з 20.08.204 року по 23.06.2025 року (останній день кредитування) - 1% на день. Отже, суд приходить до висновку, що умови укладеного кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, суперечать чинному законодавству, тому згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. В іншій частині умови кредитного договору не суперечать вимогам Закону, оскільки визначають сплату відсотків за користування кредитом на рівні денної процентної ставки - 1,5 % (п.1.4.1Договору). Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором про надання споживчого кредиту № 4775070 від 29 червня 2024 року, зважаючи на встановлену ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальну денну процентну ставку 1%. Відповідно до вимог наведених вище приписів законодавства з урахуванням здійснених відповідачем проплат, відсотки за користування кредитними коштами мають нараховуватися таким чином: - за період з 29.06.2024 по 26.07.2024 за ставкою 1,5 %, що становить 2940,00 грн відповідно розрахунку (7000,00х1,5/100х28 дн); - за період з 27.07.2024 по 19.08.2024 за ставкою 1,5%, що становить 2519,99 грн відповідно до розрахунку (6999,99х1,5/100х24 дн) - за період з 20.08.2024 по 23.06.2025 за ставкою 1 %, що становить 21559,96 грн відповідно розрахунку (6999,99х1/100 х 308 дн). Всього: 27019,95 грн. У цій справі встановлено, що умови кредитного договору відповідачем не виконані, адже відповідач отримав кредит у сумі 7000,00 грн та не повернув його, сплативши на погашення тіла кредиту лише 0,01 грн та відсотків у сумі 2892,75 грн, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 31127,19 грн (6999,99 +27019,95-2892,75). У решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 5255 від 16 вересня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1806,14 грн., виходячи з того , що судом присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальній сумі 31127,19 грн, що становить 74,56% від пред`явленої позивачем суми до стягнення у розмірі 41747,28 грн (2422,40х74,56/100). Крім того, вирішуючи питання витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; Заявку № 10584 від 25 серпня 2025 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; Акт № 10584 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22 вересня 2025 року згідно з Договором № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, за яким загальна сума понесених витрат на правничу допомогу становить 10000,00 грн.; Рахунок на оплату №10584-22/09-2025 від 22 вересня 2025 року адвокату Столітньому М.М. від ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у розмірі 10000,00 грн.; ордер на надання правничої допомоги. Згідно з п.1.1. Договору про надання правової допомоги Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. За змістом п.2.2. Договору про надання правової допомоги Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги: Представництво інтересів клієнта в будь - яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, міліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян. Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п.4.1. Договору про надання правової допомоги). За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар y фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (далі-Рекомендації). Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Послуги професійної правничої допомоги надаються Адвокатом Клієнту на підставі укладеної Заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною Договору (п.4.3,4.4 Договору про надання правової допомоги). Після виконання Заявки Адвокат складає Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає Клієнту для узгодження та підпису. Клієнт здійснює оплату гонорару Адвоката згідно узгодженого та підписаного Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили (п.4.6,4.8 Договору про надання правової допомоги). Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №10584 сторони підписали 22.09.2025 року, що свідчить про те, що відповідні послуги Адвокатом були надані та Клієнтом прийняті (а.с.62). 22.09.2025 року адвокат виставив рахунок на оплату №10584-22/09-2025 за надані ним Клієнту послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4775070 від 29.06.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] на суму 10000,00 грн (а.с.70). Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цієї вимоги з огляду на наступне. Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд,

Outcome: partial