Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 27.05.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №799924, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором (п.4.4 договору). Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 13000 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту 2000 грн.; - заборгованість за процентами 11000 грн. 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №01022024-1. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до [PERSON] за кредитним договором №799924 від 27.05.2023 року. Виходячи із всього вищенаведеного, позивач вважає, що його позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати : 8 000,00 ггрн. - на професійну правничу допомогу. Представник позивача до суду не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про слухання справи у відсутність їх представника та підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, про дату, часу та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. До суду заяв не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі матеріали ( копію договору №799924 про надання споживчого кредиту від 27.05.2023 року; копію додатка №1 до договору №799924 про надання споживчого кредиту від 27.05.202327.05.2023 року; копію паспорту споживчого кредиту; копію листа про перерахування коштів кредиту; копію розрахунку заборгованості за договором №799924 від 27.05.2023 року; копію договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року; копію витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01022024- 1 від 01.02.2024 року; копію акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року; копію досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості; копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволенню позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного вище зазначеного договора відповідач отримав кредит та в порушення його умов зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором №799924 - 13000 грн. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Статтями 1054 та 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з позовної заяви, відповідач суму боргу не повернув. Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 13000 грн., в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. З доданої до позовної заяви платіжної інструкції вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. Розглядаючи вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн., суд зазначає таке. Беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій дійсності понесених адвокатських витрат, суд дійшов висновку розмір заявлених витрат на правову допомогу є співмірним. Суд вважає достатнім, обґрунтованим та співмірним розмір витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved