Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

03.11.2025 до Новобузького районного суду Миколаївської області з Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа №468/1381/25 провадження №2/481/1228/2025 за позовом представника ТОВ «ФК «Ейс» Тараненко А.І. до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9761611 від 11.05.2024 року у розмірі 11821,00 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 11.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9761611 на суму 5000,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 29098. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 500,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами договору.На виконання умов кредитного договору, 11.05.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів в сумі 5000,00 грн. безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку №4731-21XX-XXXX-0297, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 25.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №25112024-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» в сумі 11821,00 грн., з яких: 5500,00 грн. заборгованість за тілом, 6321,00 грн. - заборгованість відсоткам. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подавав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.З матеріалів справи судом встановлено, що 11.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9761611у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 29098, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 5000,00 грн., на строк 360 днів, з орієнтовною реальною річною процентною ставкою 9598,20%, комісія за надання кредиту 500,00 грн. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 кредитного договору, дата надання/видачі Кредиту: 11.05.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу №4731-21XX-XXXX-0297. 11.05.2024 ТОВ "Макс Кредит" ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9761611від 11.05.2024 безготівковим зарахуванням через компанію «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») на платіжну картку №4731-21XX-XXXX-0297 в сумі 5000,00 грн., що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ " Макс Кредит". 25.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №25112024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №25112024-МК/ЕЙС від 25.11.2024 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11821,00 грн. Всупереч умов договору №00-9761611від 11.05.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі - 11821,00 грн., з яких: 5500,00 грн. заборгованість за тілом, 6321,00 грн. - заборгованість відсоткам. 11.02.2026 АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувану судом інформацію по картці [NUMBER] яка належить [PERSON] , за період 11.05.2024 16.05.2024, яка підтверджує отримання відповідачем кредиту 11.05.2024 року в розмірі 0500 грн. Відповідно до ст.526,527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким ,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами , то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн. та процентам в розмірі 6321,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за надання кредиту в розмірі 500,00 грн. то суд зважає на таке. Згідно з абз. 3 ч. 4ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Положення кредитного договору №00-9761611від 11.05.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 500,00 грн. суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту на суму 500,00 грн., а відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обгрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також, у відповідності до ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується: договором про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 року, додатковою угодою №37 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг матеріалів справи, складність, обсяг та характер наданої допомоги, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2319,90 грн. (11321,00/11821,00 х 2422,40).

Outcome: partial