Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача, адвокат Овсепян Кристина Адіківна, що діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 734. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 26.10.2002 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 734. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилось троє дітей: - донька [PERSON] , [INFO] , повнолітня; - донька [PERSON] , [INFO] , повнолітня; - син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені. Більше року між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки на побутовому рівні, які з дня на день ставали частішими. Через різні інтереси та погляди на життя, ведення побуту, знову почали виникати сварки, як наслідок втрата почуттів та любові один до одного. З листопада 2025 сторони по справі проживають окремо, позивач з`їхав з спільного місця проживання, де на даний час проживає відповідач. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, примирення між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Окрім того зазначила, що на момент звернення до суду у сторін по справі відсутній спір щодо спільних дітей та спільно набутого майна подружжя. Ухвалою суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 12.01.2026 на адресу суду від відповідачки надійшла заява про визнання позову, в якій [PERSON] просила розглянути справу без участі відповідачки, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. З огляду на наведене, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 26.10.2002 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 734. Прізвище чоловіка після шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . За період шлюбу у сторін народилося троє дітей: - донька [PERSON] , [INFO] , повнолітня, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] ; - донька [PERSON] , [INFO] , повнолітня, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як встановлено судом з матеріалів справи, шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. ст.141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову з останньої на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 665,60 грн., а 50% слід повернути з державного бюджету, в розмірі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved