Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 26.12.2025 [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Городище Житомирського району Житомирської області з 1985 року, до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що з 24.12.1985року постійно була зареєстрована та проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 1,50 га, кадастровий номер 1825682600:05:000:0167, що розташована на території Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі 0,18 га, кадастровий номер 1825682600:01:000:0104, що розташована на території Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №109552 виданого Черняхівською районною державною адміністрацією 14.10.2004 року. Заявник стверджує, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем понад 5 років до моменту відкриття спадщини та на час відкриття спадщини, однак, звернувшись до Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про прийняття спадщини отримала лист із роз`ясненнями про те, що вона не відноситься до жодної черги спадкування за законом, оскільки її родинні стосунки зі спадкодавцем, [PERSON] не підтверджені. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.12.2025, справа №293/1622/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М. Ухвалою від 29.12.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами окремого провадження. Судове засідання призначив на 09.02.2026. 09.02.2026 в судове засідання заявник не прибула, про розгляд справи повідомлялась встановленим порядком, згідно заяви від 09.02.2026 просила розглядати справу без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, 30.12.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 09.02.2026 судом складено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта виданого 06.02.2006 Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.6). З 24.12.1985року [PERSON] постійно проживала за зареєстрованою адресою проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру Черняхівської територіальної громади від 31.10.2025 року та довідкою від 10.11.2025 року за №467 Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.11,12). [PERSON] , померла [INFO] , у віці 67 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с.13). Відповідно до довідки виконкому Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 30.10.2025 року за №458, [PERSON] з 1975 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом із ним за вказаною адресою проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.14). [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Городищенською сільською радою Черняхівського району Житомирської області 26.05.2009 року (а.с.15). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №109552 від 14.10.2004року на підставі розпорядження голови Черняхівської райдержадміністрації від 03.08.2004 року за №264, [PERSON] , набув право на земельну ділянку площею 1,68га. у межах згідно з планом на території Городищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17-18). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованого 06.11.2025, державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори, відомості про заведену спадкову справу до майна померлого [PERSON] відсутні (а.с.20). Відповідно до листа Черняхівської державної нотаріальної контори від 04.11.2025, [PERSON] не відноситься до жодної черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки її родинні відносини зі спадкодавцем, [PERSON] , не підтверджені (а.с.19). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА ДОКАЗІВ та МОТИВИ СУДУ Відповідно до частини 1статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. За приписами ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями статті 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Окрім того, у відповідності до п.21 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місце проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження її родинних відносин із померлим. Метою звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність заявником факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved