Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа №683/3329/25, 2/683/154/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» (далі ТОВ «ІННОВА НОВА») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2026 року позов ТОВ «ІННОВА НОВА» задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ІННОВА НОВА» за договором надання грошових коштів у кредит №7753330425 від 09 квітня 2025 року заборгованість в розмірі 12348 грн., а також 1338 грн. 38 коп. судового збору. В решті позову відмовлено. Текст вказаного рішення суду складено 26 січня 2026 року. 02 лютого 2026 року представник позивача ТОВ «ІННОВА НОВА» адвокат Андрущенко М.В. у порядку, передбаченому ст.246 ЦПК України, через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та стягнення з відповідача [PERSON] 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач поніс ці витрати у зв`язку з розглядом даної справи. Відповідно до положень ч.3 ст.270 ЦПК України ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат здійснюється без повідомлення учасників справи. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступних висновків. В силу статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «ІННОВА НОВА» у даній справі на підставі договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року та ордеру серії АН №1685548 здійснював адвокат Андрущенко М.В. Згідно заявки №3030505134 від 20 вересня 2025 року ТОВ «ІННОВА НОВА» та адвокат Андрущенко М.В. погодили, що на виконання договору адвокатом Андрущенком М.В. у даній справі надано ТОВ «ІННОВА НОВА» такі види правової допомоги, як написання позовної заяви, заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та клопотання про залишення клопотання без розгляду, написання відповіді на відзив, зазначивши загальну вартість цих послуг в сумі 5000 грн. (п.1). Також у п.3 сторони погодили, що оплата послуг згідно заявки здійснюється у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з моменту винесення рішення. Відповідно до платіжної інструкції №4 від 30 січня 2026 року ТОВ «ІННОВА НОВА» сплатило адвокату Андрущенку М.В. згідно заявки №3030505134 від 20 вересня 2025 року 5000 грн. У строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України, адвокат Андрущенко М.В. від імені ТОВ «ІННОВА НОВА» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначивши відповідну заяву про це у тексті позовної заяви. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява №19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved