Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

05.08.2020 позивачка за первісним позовом [PERSON] , на підставі ст. 120, 152 ЗК України, звернулася до суду з позовом (з уточненнями та збільшеннями позовних вимог), в якому просила: - усунути перешкоди в землекористуванні для неї, [PERSON] , шляхом визнання недійсним рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №448 від 17 липня 2015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою»; - скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3520587500:53:000:0074, номер запису про право: 15650829, котру здійснив приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Ковтун Володимир Олександрович від 29 липня 2016 року; - призначити по справі земельно-технічну та почеркознавчу судові експертизи; - стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати по справі. В обгрунтування первісного позову [PERSON] вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСК №231253 від 13.01.2016, після смерті свого чоловіка, вона являється власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1231,8 кв.м., котра відноситься до Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та необхідна для обслуговування будинковолодіння, а вона являється землекористувачем відповідної земельної ділянки. Поряд із її будинковолодінням знаходиться суміжне будинковолодіння [ADDRESS] , котре раніше належало [PERSON] , яка в послідуючому його продала [PERSON] (відповідачу у справі). Ще від початку будівництва, тепер вже її житлового будинку, між їх із відповідачкою [PERSON] земельними ділянками були чітко визначені межі та встановлені тверді межові знаки, а саме - дерев?яний паркан. Спорів щодо розміщення твердих межових знаків у них не виникало як із колишніми власниками сусіднього будинковолодіння, так і з теперішніми. Відповідно до технічного паспорту її житлового будинку, він розташований на земельній ділянці площею 1231,8 кв.м., а згідно з планом земельної ділянки та її експлікації, форма земельної ділянки є у вигляді прямокутника. В жовтні 2019 року із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, їй стало відомо, що власником суміжної земельної ділянки кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, розташованої по [ADDRESS] , являється [PERSON] , на підставі державної реєстрації права власності, що здійснив приватний нотаріус Ковтун В.О. від 29.07.2016, номер запису про право: 15650829. Також в зазначеному витязі наявний кадастровий план та експлікація земель за вказаною адресою, із яких вбачається, що межа між їх земельними ділянками з точки Б до точки В не являється прямою лінією, а утворює зазубину за рахунок її території, чим захоплює частину земельної ділянки, що перебуває в її законному користуванні, та зменшує її розміри, що в свою чергу порушує її права власника будинковолодіння та землекористувача відповідної земельної ділянки. Оскільки вона набула у власність будинковолодіння, котре розміщене на земельній ділянці, що перебувала у користуванні попереднього власника, то до неї відповідно перейшло право користування цією ж земельною ділянкою, на котрій воно розміщене, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто її чоловіка. З метою мирного врегулювання спору, вона зверталася до [PERSON] , вказуючи на те, що в технічній документації із землеустрою їх земельної ділянки була допущена помилка, що виразилася у захопленні частини земельної ділянки, що знаходиться в її користуванні. На що [PERSON] пояснила, що виготовленням документації по земельній ділянці займався попередній власник, а вона придбала відповідне будинковолодіння із вже наявними документами, а тому вважає, що в них все відображено вірно. Відповіддю на адвокатський запит, Староостською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області №01-20/263 від 12.11.2019 було надано рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №448 від 17.07.2015 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою», яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого сусідня межа займає частину її земельної ділянки, а тому таке рішення сільської ради безпосередньо порушує її право власності. Тобто даним рішенням було затверджено технічну документацію із землеустрою, котра порушує її права землекористувача та вимоги ч.2 ст. 120 ЗК України, оскільки зменшує обсяг її права користування земельною ділянкою, котре вона отримала, набувши права власності на відповідне будинковолодіння. Додатково звертає увагу на ту обставину, що вона являється власником житлового будинку та землекористувачем, відповідно, з 2006 року, а сільською радою прийнято спірне рішення лише в 2015, тобто після спливу дев?яти років добросовісного користування вказаною земельною ділянкою. Ознайомившись з земельно-технічною документацією відповідача вона звернула увагу на підпис від її імені, хоча їй ніхто на підпис жодних документів не надавав і вона нічого не підписувала. В даному випадку вважає, що судом першою повинна бути призначена експериза по дослідженню підпису, оскільки земельно технічна документація з підробленими підписами не може бути законною. Звертає увагу, що в даному позові заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку, котру здійснив приватний нотаріус Ковтун В.О. 29.07.2016, оскільки така вимога є похідною від спору щодо визначених меж відповідної земельної ділянки і необхідною для вирішення даного спору про право, а тому згідно з вимогами ч.1 ст. 19 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства. Оскільки інакше як в судовому порядку захистити своє право вона не може, звернулася з даним позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 визначено головуючого суддю у справі Івченка П.О. та матеріали справи передано судді (том 1 а.с. 13). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Івченка П.О. від 10.08.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (том 1 а.с. 14-15). 25.08.2020 на виконання ухвали судді від 10.08.2020 [PERSON] надано квитанцію про сплату судового збору та позовну заяву з усуненими недоліками (том 1 а.с. 18, 19, 20-23). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Івченка П.О. від 26.08.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 25-26). 28.09.2020 відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано відзив на первісну позовну заяву, в якому просила застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] та відмовити останній у задоволенні позову. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Замовником [PERSON] з метою приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , було замовлено розробку технічної документації зазначеної земельної ділянки. Зі змісту п.3 Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 10.02.2015 вбачається, що власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. 17.07.2015 рішенням Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] за вказаною адресою та передати останній земельну ділянку у власність шляхом безоплатної передачі за рахунок земель житлової та громадської забудови. 29.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за вказаною адресою, який посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Ковтуном В.О. за реєстровим №474. Відповідно до п.1.4 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2016, зазначена вище земельна ділянка належала продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого реєстраційною службою Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області 07.09.2015. Пунктом 1.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2016 визначено, що згідно з описом меж, наведених відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3502973662016 від 27.07.2016, відчужувана за цим договором ділянка межує з: Від А до Б землі комунальної власності; Від Б до В земельна ділянка [ADDRESS] ; Від В до Г землі комунальної власності; Від Г до А земельна ділянка [ADDRESS] . Крім того, як вбачається із даних публічної кадастрової карти України щодо сусідніх із земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,1350 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим №3520587500:53:000:0074, земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] відсутні дані щодо реєстрації права власності (чи будь-якого права користування), а також щодо визначення меж цих земельних ділянок. У свою чергу, на підтвердження своїх доводів [PERSON] до позовної заяви було додано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2006 року, відповідно до якого позивачу належить на праві власності житловий будинок загальною площею 91,4 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 1231,8 кв.м., яка розташована на території Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Зазначає, що для звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою [PERSON] слід мати зареєстроване речове право на вказану земельну ділянку (тобто, в неї повинно бути оформлене право власності, право оренди, право сервітуту чи інше речове право на земельну ділянку). Також, позивачка [PERSON] є неналежним позивачем у справі. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2018 у справі №681/1039/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №514/1571/14-ц, зазначає, що на підтвердження порушеного права позивача суду мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження, що будь-яке право позивача порушене. Позивачем не було надано жодного документа, який би підтверджував її право власності чи інше право користування земельною ділянкою, оскільки зі свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 1231,80 кв.м. позивачем не спадкувалося та дана земельна ділянка належить територіальній громаді Староосотської сільської ради. Також не було надано жодних висновків експертів чи спеціалістів, які б підтверджували, що порядок користування суміжними земельними ділянками, який склався між позивачем та відповідачем [PERSON] , хоч якимось чином відрізняється від даних, наявних у державному кадастрі. Технічний паспорт належного позивачу будинку та експлікація до нього не можуть бути належними та допустимими доказами встановлення меж земельної ділянки, якою користується позивач. Таким чином, позивач взагалі не довела, що оскаржуваним рішенням Староосотської сільської ради було порушено її права, а отже є неналежним позивачем у даній справі. Крім того, вимога про скасування реєстрації не є похідною від визнання недійсним рішення сільської ради. [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1350 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим №3520587500:53:000:0074 належить на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Ковтуном В.О., який не визнаний у судовому порядку недійсним. Також, позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (том 1 а.с. 35-42). Ухвалою Олександрівського районного суд. у Кіровоградської області від 02.02.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Староосотської сільської ради, третьої особи приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Ковтуна Володимира Олександровича про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання рішення недійсним та скасування реєстрації права власності замінити первісного відповідача Староосотську сільську раду Олександрівського району Кіровоградської області належним відповідачем Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області (том 1 а.с. 93-94). 02.02.2021 [PERSON] подано заяву про витребування доказу (том 1 а.с. 137-138). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Примака В.А. про витребування доказів та постановлено витребувати від Відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області належним чином завірену копію технічної документації земельної ділянки [ADDRESS] (кадастровий номер 3520587500:53:000:0074) (том 1 а.с. 142-143, 146-148). 02.02.2021 [PERSON] подано клопотання про призначення судової експертизи (том 1 а.с. 155-156). 11.05.2021 представником Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області подано заяву від 07.05.2021 №1007/01-16, в якій просив розглянути справу без участі представника селищної ради; позовні вимоги не визнав повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву відповідача [PERSON] (том 1 а.с.158). 14.05.2021 Відділом в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на виконання ухвали від 29.04.2021, листом від 14.05.2021 №69/101-21 направлено копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 (том 1 а.с. 159, 160-175). 17.05.2021 представником [PERSON] адвокатом Бойко О.І. подано заперечення щодо клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи (том 1 а.с. 180-181). 17.05.2021 [PERSON] подано клопотання про призначення судової експертизи (том 1 а.с. 182). 17.05.2021 представником [PERSON] адвокатом Бойко О.І. подано заперечення щодо клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи (том 1 а.с. 183-186). 01.06.2021 [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог (том 1 а.с.206-209). 02.08.2021 представником [PERSON] адвокатом Бойко О.І. подано відзив на позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), в якому просив застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] та відмовити останній у задоволенні позову (том 1 а.с.229-234, том 2 а.с. 8-19). 02.08.2021 представником [PERSON] адвокатом Бойко О.І. подано заперечення на клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи (том 1 а.с. 239-241). Протокольною ухвалою у судовому засіданні 03.08.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) прийнято заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог (том 1 а.с. 246-250). 10.08.2021представником [PERSON] адвокатом Бойко О.І. подано відзив на позовну заяву (з урахування заяви про збільшення позовних вимог), в якому просив застосувати позовну давність до позовних вимог [PERSON] та відмовити у задоволенні позовуц [PERSON] у повному обсязі (том 2 а.с. 8-19). 13.08.2021 представником Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] (том 2 а.с. 28-30) та клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том 2 а.с. 31). В обгрунтування відзиву представник селищної ради, посилаючись на норми ст. 79-1, 120, 125 ЗК України, ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», вказав, що позивачем [PERSON] не додано жодного документу, який би посвідчував її право власності на присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] . Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2006 [PERSON] набула у спадок житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями. За наявної інформації на земельну ділянку за вказаною адресою документація із землеустрою не виготовлялася, відповідно кадастровий номер не присвоювався, право власності чи користування не реєструвалось. Отже, [PERSON] не набула у власність зазначену присадибну ділянку. Така ж позиція висловлена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №127/10011/18. Крім того, [PERSON] не могла не знати про прийняте Староосотською сільською радою рішення від 17.07.2015 №448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» та мала можливість одразу вчинити дії щодо усунення перешкоди у користуванні, якщо вона вважала, що її права порушено. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовлено (том 2 а.с. 32, 45-47). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) задоволено частково клопотання позивача [PERSON] про призначення судової земельно-технічної експертизи; призначено у даній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на вирішення експертизи поставлені питання: Чи відповідає конфігурація та площа земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , конфігурації та площі цієї ж земельної ділянки, визначеним у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3520587500:53:000:0074) та у правовстановлюючих документах [PERSON] на цю земельну ділянку? Чи була збільшена в технічній документації площа земельної ділянки за [ADDRESS] за рахунок суміжної земельної ділянки [ADDRESS] ?; зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи (том 2 а.с.42-43, 48-50). 06.10.2021 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (том 2 а.с.54, 55, 56, 57). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта (том 2 а.с. 58-59). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.10.2021 (головуючий суддя Івченко П.О.) для проведення експертизи направлено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України цивільну справу №397/880/20 (н/п 2/3697/337/20), звіт з топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та квитанцію про оплату експертизи; залучено сертифікованого інженера-геодезиста ФОП [PERSON] для виконання топографо-геодезичних робіт; зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи (том 2 а.с. 82-83). 31.01.2022 [PERSON] подано до суду для направлення експерту Технічного звіту про геодезичні роботи щодо топографічного знімання фактичного користування земельною ділянкою що розташована за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] (том 2 а.с. 96). 17.02.2022 [PERSON] подано до суду для направлення експерту технічний звіт про топографо-геодезичні роботи по виготовленню топографічного плану за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , виконаний ФОП [PERSON] (том 2 а.с. 111). 18.05.2022 до суду надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №3518/21-27/1360-1362/22-27 (том 2 а.с. 113, 114-133). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2022 (головуючий суддя Івченко П.О.) поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання (том 2 а.с. 134-135). 20.06.2022 представником [PERSON] адвокатом Бойко Н.В. через систему «Електронний суд» подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов?язання перенести паркан та звільнити частину земельної ділянки, в якому просила поновити строк для подачі зустрічного позову; прийняти та об?єднати його в одне провадження з первісним позовом; усунути перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 загальною площею 0,1350 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов?язання [PERSON] перенести паркан на суміжну межу земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по схемі від точки 1(2)-8(3) та звільнити належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,0011 га по схемі від точки 1(2)-8(3)-9-10-1(2), схема зазначена у додатку №2 до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №3518/21-27/1360-1362/22-27 від 19.04.2022; стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] відшкодування судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу (докази на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду в порядку передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п?яти днів після ухвалення судового рішення (том 2 а.с. 153-164). В обгрунтування зустрічного позову представник [PERSON] адвокат Бойко Н.В. вказала, що після ознайомлення з висновком експерта за результатами проведеної у справі судової земельно-технічної експертизи, позивачу стали відомі обставини, які є підставою для пред?явлення даного позову. [PERSON] є власницею земельної ділянки кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, загальною площею 0,1350 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку набула на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 29 липня 2016 між [PERSON] та нею, посвідченого 29.07.2016 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Ковтуном В.О. за реєстровим №474 та яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав 29.07.2016, номер запису про право власності 15650829. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] та є фактичним користувачем земельної ділянки, на які розташований цей житловий будинок, та яка межує із земельною ділянкою [PERSON] . При цьому земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [PERSON] не є сформованою, тобто не є визначеною як об?єкт цивільних прав у розумінні ст. 79-1 ЗК України, оскільки площа та межі цієї земельної ділянки не визначені, інформацію щодо неї не внесено до Державного земельного кадастру, цій земельній ділянці не присвоєно кадастрового номеру. У висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у даній справі №3518/21-27/1360-1362/22-27 від 19.04.2022 встановлено порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] . Площа порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] складає 0,0011 га. Встановлене судовим експертом порущення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 графічно заштриховано червоним кольором та відображено в Додатку 2 до Висновку експерта. Суміжним землекористувачем є [PERSON] . Паркан, який порушує межі земельної ділянки [PERSON] відображений у Висновку експерта на фото 6 (стор.10), фото 34 (стор.14), фото 41, 42 (стор. 16). Зведення цього паркану, здійснено [PERSON] . Отже, [PERSON] , здійснивши зведення паркану на частині земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON] , відгородила цим парканом частину належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,0011 га, чим позбавила позивача за зустрічним позовом можливості користуватись цією відгородженою частиною земельної ділянки. Щодо строку подачі зустрічного позову посилається на запровадження воєнного стану та те, що обставини, які є підставою зустрічного позову стали відомі позивачу після ознайомлення з висновком експерта від 19.04.2022. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2022 (головуючий суддя Івченко П.О.) поновлено представнику адвокату Бойко Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] строк для подачі зустрічної позовної заяви; прийнято до провадження зустрічний позов, об?єднано його в одне провадження з первісним позовом (том 2 а.с. 234-235, 239-243). 25.10.2022 та 14.12.2022 представником [PERSON] адвокатом Примак В. подано заперечення на зустрічний позов, в якому просив задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на висновок земельної технічної експертизи у справі, та відмовити у зустрічному позові (том 3 а.с. 4-5, 40-41). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2022 (головуючий суддя [PERSON] ) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 3 а.с. 45-47). Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 78 від 07.03.2023 у зв`язку із тимчасовим, до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, відстороненням судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Івченка П.О. від здійснення правосуддя, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи (том 3 а.с.115). 07.03.2023 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Соловйова О.В. та передано матеріали справи на розгляд (том 3 а.с.116). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Соловйова О.В. від 08.03.2023 дану справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання (том 3 а.с.117-119). 28.04.2023 представником [PERSON] адвокатом Примак В.А. подано до суду заяву про допит свідка [PERSON] (том 3 а.с. 161). Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 138 від 01.05.2023 у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйова О.В. до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з 01.05.2023, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи (том 3 а.с.162). 25.05.2023 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Максимович І.В. та передано матеріали справи на розгляд (том 3 а.с.166). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 07.06.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (том 3 а.с.167-168). 26.07.2023 представником позивача за первісним позовом подано клопотання про витребування у відповідача [PERSON] або з Олександрівського районного відділку БТІ у Кіровоградській області копію технічного паспорту будинку [ADDRESS] станом на 2015 та на даний час (том 3 а.с.193-194). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2023 задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом про виклик свідка [PERSON] у судове засідання та витребування доказів; постановлено витребувати у відповідача [PERSON] копію технічного паспорту будинку [ADDRESS] станом на 2015 та на даний час (том 3 а.с. 240-242). 19.12.2023 представником відповідача - адвокатом Бойко Н.В. через систему "Eлектронний суд" подано заяву про відвід головуючого судді Максимовича І.В. посилаючись на обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді у відповідності до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України (том 4 а.с. 1-3). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Бойко Н.В. про відвід головуючому судді у справі; розгляд справи продовжено у тому ж складі суду (том 4 а.с. 7-14). 12.08.2024 представником [PERSON] подано заяву про неможливість надання копії технічного паспорту будинку [ADDRESS] станом на 2015 та на даний час (том 4 а.с. 79). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2024 задоволені клопотання представника [PERSON] - адвоката Примака В.А. та представника [PERSON] - адвоката Бойко Н.В. про витребування доказів; постановлено витребувати з Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»: копію технічного паспорту будинку [ADDRESS] станом на 2015 та на даний час; копії інвентарних справ на житлові будинки з господарськими спорудами за [ADDRESS] (том 4 а.с. 91-93). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2025 задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Примака В.А. про витребування доказів; постановлено витребувати з Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»: копію технічного паспорту будинку [ADDRESS] станом на 2015 та на даний час (том 4 а.с. 158-159). 02.04.2025 до суду надійшло повідомлення Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.03.2025 №320-17/20, згідно якого копії технічних паспортів в інвентарних справах не зберігаються. Відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.2023 №488, технічний паспорт виготовляється за замовленням власника, після предоплати і проведення обстеження видається власнику. Технічний паспорт виконується в одному екземплярі (том 4 а.с. 164). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2025 задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Примака В.А. про витребування доказів; постановлено витребувати з Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентарну справу на будинок [ADDRESS] (том 4 а.с. 227-228). Копію ухвали суду від 06.11.2025 отримано представником Обласного КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 17.11.2025 (том 4 а.с. 241), однак витребувані судом докази до суду не надано. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з обгрунтувань, зазначених у позові. Вказала, що паркан вона поставила в 2019 і претензії до розміщення паркану їх не надходили. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні вказав, що між будинками позивача та відповідача завжди була визначена тверда межа у вигляді паркану та останній не зміщувався. Проте, в 2015 при виготовленні кадастрової документації була допущена графічна технічна помилка, в результаті якої виходить, що [PERSON] змістила паркан, зробивши заступ на землю Притули. Зазначив, що вздовж будинку Бесчасної йде водогін, а якщо дивитися на кадастровій схемі, то останній розташований на ділянці Притули. Вважає, що була допущена технічна помилка, в результаті якої прийнято незаконне рішення сільської ради і реєстрація права власності. Допущену помилку потрібно усунути. Крім того вказав, що в акті прийняття меж земельної ділянки, який узгоджується з суміжними користувачами ділянки, стоїть підпис не позивачки. Вказав, що на земельну ділянку позивачки кадастровий номер не присвоювався, межі не визначалися. При розробці технічної документації [PERSON] , було виявлено невідповідність меж. У 2019 році був встановлений бетонний паркан замість раніше встановленого дерев?яного на тому ж місці. Паркан стоїть з зазубриною. По технічній документації має бути пряма лінія. Просив задовольнити первісний позов, зустрічний позов не визнав. Представник відповідачки за первісним позовом адвокат Бойко О.І. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення первісного позову. Вказав, що виходячи з підстав позову, [PERSON] є не належним відповідачем у справі, а повинна були гр. [PERSON] , яка не залучена до участі у справі в якості відповідача. У даній справі судом була призначена земельна експертиза, за висновками якої було встановлено наявність накладення на межі ділянок. Їх позовні вимоги обгрунтовані на висновку зазначеної експертизи. Оскільки земельна ділянка позивача за первісним позовом належним чином не оформлена відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України та, відповідно, право на неї не зареєстровано, вона не є об?єктом цивільних прав. Представник відповідачки за первісним позовом адвокат Бойко Н.В. у судовому засіданні вказала, що позивачка у позові просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , яке, зокрема, зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який є чинним. А тому, вказане, є підставою для відмови у позові [PERSON] . Звертає увагу суду на практику Верховного Суду щодо обов?язкової відмови у задоволенні позову у разі звернення з позовом до неналежного відповідача. Крім того, за позивачкою не оформлено право власності чи право користування земельною ділянкою, тому відсутні підстави для звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, яке відсутнє у позивачки. Первісний позов не визнала, підтримала зустрічний позов та просила також стягнути судові витрати з позивачки за первісним позовом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є приватним підприємцем та встановлював бетонну огорожу у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На момент встановлення огорожі старий паркан був демонтований та стояли бетонні стовпи після старого паркану. Вони прибрали старі стовпи та на тому ж місці поставили новий паркан. Зміщення було на пару сантиметрів так як був трохи насип землі (можливо погріб сусідів). Претензій з боку сусідів при встановленні паркану не було. Кадастрові карти при встановленні паркану не вивчає, це питання вирішується замовником. Паркан встановлювався по тій же лінії, що й стояли попередні стовпи. При встановленні паркану по крайніх стовпчиках з обох сторін натягується нитка та по ній виставляється паркан. Ставили паркан по рівній площині, а де далі була т-образна перешкода, нічого не встановлювали. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2006, посвідченого державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Костенко Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №24, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений Олександрівською державною нотаріальною конторою 13.06.1997 року за реєстром №1337 та зареєстрованого в Олександрівській дільниці Кіровоградського обласного бюро технічної інвентаризації 14.11.1997 по реєстру №98/1. Спадковий житловий будинок глинобитний, обкладений цеглою та цементною плиткою, жилою площею 64,3 кв.м., загальною площею 91,4 кв.м., має господарсько-побутові будівлі: «Б» - сарай л/кухню, «Г» - погріб, «Д» - колодязь, «І» - замощення, «б» - сарай, «В» - гараж, «б1» - вбиральню, «№-№3» - огорожу, розташований на земельній ділянці площею 1231,8 кв.м. Староосотської сільської ради, Олександрівського району, Кіровоградської області. На підставі ст. 1299 Цивільного кодексу України право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягає державній реєстрації (том 1 а.с. 6). Олександрівською дільницею Кіровоградського обласного бюро технічної інвентаризації 08.02.2006 вчинено реєстраційний напис на документі про право особистої власності та записано в реєстрову книгу №98/1 домоволодіння [ADDRESS] (том 1 а.с. 6 на звороті). Також, представником [PERSON] надано до суду виготовлений 03.09.1988 технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , згідно якого площа земельної ділянки 1231,8 кв.м. Також зазначено про наявність огорожі №-№3 (штахет по з/бетонних стовпчиках), рік забудови 1987, та здійснено експлікацію її розміщення на плані земельної ділянки (том 2 а.с. 33-35). Крім того, [PERSON] було надано Звіт з топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , в якому відображені відомості вирахування площі земельної ділянки (том 2 а.с. 99-108). Відповідно до рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 17.07.2015 №448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наданого на адвокатський запит від 01.11.2019 (том 1 а.с. 8, 9), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] загальною площею 0,1350 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 за рахунок земель житлової та громадської забудови (код згідно КВЦПЗ-02.01) за адресою: [ADDRESS] ; передано гр. [PERSON] земельну ділянку у власність, шляхом безоплатної передачі загальною площею 0,1350 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 за рахунок земель житлової та громадської забудови (код згідно КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей про земельну ділянку кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, площею 0,135 га, цільове призначення та вид використання - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови, за адресою: [ADDRESS] , 30.04.2015 ТОВ «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та 29.07.2016 приватним нотаріусом Ковтуном В.О. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 15650829. Відомості про зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, дата державної реєстрації обмеження інформація відсутня (а.с. 7). Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, площею 0,1350 га, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , на підставі укладеного з [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2016, що посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. за реєс трованим в реєстрі за №474 (том 1 а.с.43-44). Відповідно до п.1.4 вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, земельна ділянка, що продається, належить продавцю ( [PERSON] ) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, 07.09.2015 року, індексний номер 43382969. Відповідно до п.1.6 вказаного договору, згідно з Описом меж, наведених відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №НВ-3502973662016, від 27.07.2016 року, виданого Відділом Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області, відчужувана за цим договором земельна ділянка межує з: від А до Б Землі комунальної власності; від Б до В Земельна ділянка по [ADDRESS] ; від В до Г Землі комунальної власності; від Г до А Земельна ділянка по [ADDRESS] ; від Д до Д Землекористування ПАТ «Кіровоградобленерго». На відчужуваній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який належить покупцю ( [PERSON] ) на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О., 29.07.2016 року за реєстром №473. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка є Предметом цього договору, укладається одночасно із договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що на ній розташований. Відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №НВ-3502973662016, від 27.07.2016 року, виданого Відділом Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області, відомості про земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій відсутні. Обмеження у використанні земельної ділянки: Охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, площею 0,0390 га, згідно Наказу «Про затвердження Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» від 09.01.1998 року, безстроково. Також, 10.02.2015 складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (том 1 а.с.45, 163 на звороті), у відповідності до п. 1-3 якого межі земельної ділянки за кадастровим №3520587500:53:000:0074, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1350 га, наданої власнику земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 11 шт. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Крім того, надано викопіювання з карти щодо вказаної земельної ділянки (том 1 а.с.46). На виконання ухвали суду від 29.04.2021 Відділом в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 (том 1 а.с. 159, 160-175). З вказаної Технічної документації встановлено, що рішенням тридцять восьмої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 30.01.2015 №419 «Про заяви громадян про надання згоди на виготовлення технічних документацій», надано згоду на виготовлення технічної документації щодо в становлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), зокрема, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , орієнтовною площею 0,25 га землі, яка знаходиться в [ADDRESS] ; зобов?язано громадян виготовити технічні документації щодо відведення земельних ділянок та подати на затвердження у встановленому законодавством порядку; площа земельних ділянок буде уточнена при виготовленні технічних документацій та остаточно затверджене рішення сільської ради при наданні земельних ділянок у власність. Також, долучено технічний паспорт на житловий будинок за вказаною адресою та свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.01.2015 щодо права власності на нього за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32907159 від 30.01.2015. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №397/880/20 номер провадження 2/397/3/21 від 19.04.2022 №3518/21-27/1360-1362/22-27 (том 2 а.с.114-133), конфігурація та площа земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] частково відповідає конфігурації та площі цієї ж земельної ділянки, визначеним у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3520587500:53:000:0074): за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] (арк.160, том 1): - конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 представляє собою багатокутник з лінійними промірами по периметру 20,98 м + 26,38 м + 27,31 м + 28,42 м + 7,60 м + 13,36 м + 36,54 м; площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 складає 0,1350 га. За фактичним користуванням [PERSON] згідно з Технічним звітом про геодезичні роботи щодо топографічного знімання фактичного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] : - конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 представляє собою багатокутник з лінійними промірами по периметру 20,85 м + 26,55 м + 0,98 м + 26,77 м + 28,36 м + 20,96 м + 36,11 м; площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 складає 0,1326 га. Площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , не відповідає площі цієї ж земельної ділянки, визначеної у правовстановлюючих документах [PERSON] на цю земельну ділянку. Різниця між площами складає 0,0024 га: Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки за №474 від 29.07.2016 року площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] складає 0,1350 га. За фактичним користуванням [PERSON] згідно з Технічним звітом про геодезичні роботи щодо топографічного знімання фактичного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] : площа земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 складає 0,1326 га. Визначити відповідність конфігурації земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , конфігурації цієї ж земельної ділянки, визначеної у правовстановлюючих документах [PERSON] на цю земельну ділянку не надається можливим у зв?язку з відсутністю інформації щодо конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 у наданих на дослідження правовстановлюючих документах. Встановити, чи була збільшена в технічній документації площа земельної ділянки за [ADDRESS] за рахунок суміжної земельної ділянки [ADDRESS] , не надається можливим, оскільки в досліджуваній технічній документації відсутні дані про площу земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074, меншу чи відмінну від 0,1350 га, що внесена до Державного земельного кадастру. Також додатком №1 до вказаного висновку експерта відображено, з умовними позначеннями, відповідність конфігурації та площі земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та конфігурації та площі цієї ж земельної ділянки, визначеними у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Додатком №2 до вказаного висновку експерта відображено, з умовними позначеннями, порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 згідно Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] . Крім того, згідно висновку експерта, у результаті співставлення координат з Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] (арк.160, том 1) та координат із Звіту з топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] встановлено порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] . Площа порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 по [ADDRESS] зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] , складає 0,0011 га. Графічно, порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 згідно Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] (межі якої у графічному Додатку №2 позначені чорним кольором) зі сторони суміжного землекористування по [ADDRESS] (межі якої у графічному Додатку №2 позначені земельним кольором) заштриховано червоним кольором та відображено у Додатку №2. Також, експертом було заявлено клопотання від 16.09.2021 №3518/21-27, якому, поміж іншого, прохалось надати правовстановлюючі документи та технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] . Будь-яких документів, що посвідчували б право власності, та технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] експерту надано не було. Отже, земельна ділянка являється не сформованою в розумінні ст. 79? Земельного кодексу України, оскільки не визначені площа та межі земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , у експерта відсутні дані про внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його суб`єкта (володільця) можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права, чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи є ефективним обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. При цьому у спорах щодо захисту прав на землю при визначенні як предмета позову, так і способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальних норми статті 152 Земельного кодексу України. Подібна правова позиція викладена, зокрема, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №923/466/17, у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2022 року у справі №921/504/20. Підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами відповідного права особи на земельну ділянку, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права (невизнання, оспорювання, перешкоди у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). До аналогічних висновків Верховний Суд прийшов у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 17 квітня 2018 року у справі №914/1521/17, від 12 червня 2018 року у справі № 916/2948/15, від 20 листопада 2018 року у справі №921/7/18. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У статті 152 ЗК України зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Згідно ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Також, суд звертає увагу на те, що у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час набуття позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час набуття відповідачем [PERSON] права власності на житловий будинок та земельну ділянку), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2006, посвідченого державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Костенко Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №24, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений Олександрівською державною нотаріальною конторою 13.06.1997 року за реєстром №1337 та зареєстрованого в Олександрівській дільниці Кіровоградського обласного бюро технічної інвентаризації 14.11.1997 по реєстру №98/1. Спадковий житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1231,8 кв.м. Староосотської сільської ради, Олександрівського району, Кіровоградської області (том 1 а.с. 6). Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 19.04.2022 №3518/21-27/1360-1362/22-27 (том 2 а.с.114-133), експертом заявлялося клопотання від 16.09.2021 №3518/21-27, в якому, поміж іншого, прохалось надати правовстановлюючі документи та технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] . Однак, будь-яких документів, що посвідчували б право власності, та технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] експерту надано не було. Отже, земельна ділянка являється не сформованою в розумінні ст. 79? Земельного кодексу України, оскільки не визначені площа та межі земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , у експерта відсутні дані про внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. В свою чергу, відповідно до рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 17.07.2015 №448 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», наданого на адвокатський запит від 01.11.2019 (том 1 а.с. 8, 9), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] загальною площею 0,1350 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 за рахунок земель житлової та громадської забудови (код згідно КВЦПЗ-02.01) за адресою: [ADDRESS] ; передано гр. [PERSON] земельну ділянку у власність, шляхом безоплатної передачі загальною площею 0,1350 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3520587500:53:000:0074 за рахунок земель житлової та громадської забудови (код згідно КВЦПЗ 02.01) за адресою: [ADDRESS] . На підставі укладеного з [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2016, що посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. за реєс трованим в реєстрі за №474, [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, площею 0,1350 га, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.43-44). Відповідно до п.1.4 вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, земельна ділянка, що продається, належить продавцю ( [PERSON] ) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, 07.09.2015 року, індексний номер 43382969. Відповідно до п.1.6 вказаного договору, згідно з Описом меж, наведених відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №НВ-3502973662016, від 27.07.2016 року, виданого Відділом Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області, відчужувана за цим договором земельна ділянка межує з: від А до Б Землі комунальної власності; від Б до В Земельна ділянка по [ADDRESS] ; від В до Г Землі комунальної власності; від Г до А Земельна ділянка по [ADDRESS] ; від Д до Д Землекористування ПАТ «Кіровоградобленерго». На відчужуваній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який належить покупцю ( [PERSON] ) на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О., 29.07.2016 року за реєстром №473. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка є Предметом цього договору, укладається одночасно із договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що на ній розташований. Відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №НВ-3502973662016, від 27.07.2016 року, виданого Відділом Держгеокадастру у Олександрівському районі Кіровоградської області, відомості про земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій відсутні. Обмеження у використанні земельної ділянки: Охоронна зона навколо (вздовж) об?єкта енергетичної системи, площею 0,0390 га, згідно Наказу «Про затвердження Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» від 09.01.1998 року, безстроково. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила усунути перешкоди в землекористуванні шляхом визнання недійсним рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №448 від 17 липня 2015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» (зокрема, гр. [PERSON] ) та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер: 3520587500:53:000:0074, номер запису про право: 15650829, котру здійснив приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Ковтун Володимир Олександрович від 29 липня 2016 року. За змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. У пункті 11.10 постанови від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди. [PERSON] оспорює рішення сорок першої сесії шостого скликання Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області №448 від 17 липня 2015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», яким зокрема, затверджено технічну документацію із землеустрою та передано гр. [PERSON] земельну ділянку у власність кадастровий номер 3520587500:53:000:0074, площею 0,1350 га, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] . До вказаного рішення відповідач [PERSON] не має жодного відношення оскільки не є безпосереднім учасником відносин, які фактично виникли між Староосотською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області та гр. [PERSON] з приводу реалізації останнью права на отримання у власність земельної ділянки. [PERSON] до участі у справі в якості відповідача не залучалася. А позивачем [PERSON] , в свою чергу, не надано жодних документів, які б достовірністю вказували, що їй надавалась у власність чи користування земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , що є суміжною з земельною ділянкою [PERSON] . Таким чином, земельна ділянка являється не сформованою в розумінні ст. 79? Земельного кодексу України, оскільки не визначені площа та межі земельної ділянки по [ADDRESS] , що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та визначити усі фактичні межі земельної ділянки, її загальну площу та чітке фактичне розташування на місцевості, неможливо. Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція). Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок), передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49, 54 цього Порядку. Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (пункт 112 Порядку). Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Пунктом 3.12 Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно пункту 1.3 Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції). Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частинами першою - третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №514/1571/14-ц (Провадження № 14-552цс18), за умови, що межі земельної ділянки були визначені, але оскаржуваним рішенням ради порушені чи змінені, суд у межах заявлених позовних вимог зобов`язаний ухвалити рішення по суті таких вимог - а саме про поновлення межі земельної ділянки позивачки із зазначенням ідентифікуючих ознак - розміру і поворотних точок та іншого, чи відмовити у позові у разі, якщо порушення, на які вказувала позивачка, не знайдуть свого підтвердження. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право [PERSON] порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Також, позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку, котру здійснив приватний нотаріус Ковтун В.О. 29.07.2016, оскільки така вимога є похідною від спору щодо визначених меж відповідної земельної ділянки. Разом з тим, [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1350 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим №3520587500:53:000:0074 належить на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Ковтуном В.О., який не визнаний у судовому порядку недійсним. А тому, вимога про скасування державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку за [PERSON] , котру здійснив приватний нотаріус Ковтун В.О. 29.07.2016, не може бути похідною від вимоги про визнання недійсним рішення сільської ради та не підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що вимоги [PERSON] за первісним позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним рішення сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності відносно первісного позову, суд зазначає наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц). Таким чином, судом не вирішується питання застосування строків позовної давності відносно первісного позову. Щодо зустрічних позовних вимог адвоката Бойко Н.В. в інтересах [PERSON] суд приходить до наступних висновків. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Поняття земельної ділянки як об?єкта права власності визначено у ч.1 ст. 79 ЗК України, згідно якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ч.2, п.б ч.3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи вищевказані норми законодавства та те, що факт порушення права [PERSON] на належну земельну ділянку підтверджений висновком експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи у даній справі №3518/21-27/1360-1362/22-27 від 19.04.2022, який узгоджується з технічною документацією ділянки з кадастровим номером 3520587500:53:000:0074 та технічними звітами про топографо-геодезичні знімання земельних ділянок сторін, та з якого вбачається, що частина належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,0011 га відгороджена зведеним [PERSON] парканом, які є належними доказами у справі та ніким не оспорюються, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав [PERSON] шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права. Отже, позовні вимоги адвоката Бойко Н.В. в інтересах [PERSON] за зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати слід віднести на його рахунок. Також, оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню, понесені [PERSON] витрати на оплату судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. (том 2 а.с.166), підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, представником [PERSON] у судових дебатах заявлено про відшкодування [PERSON] понесених витрат на правову допомогу, про що буде подана відповідна заява в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Таким чином, питання відкодування [PERSON] понесених [PERSON] витрат на правову допомогу буде вирішено у відповідності до ст. 246, 270 ЦПК України шляхом ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved