Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування зазначивши наступне. 10.01.2022 вона, [PERSON] , та відповідач [PERSON] , уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності відповідачу. 10 січня 2022 року між нею та [PERSON] був укладений цивільно-правовий правочин (домашня угода) з приводу купівлі житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між собою вони домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, вона сплатила їй повну вартість нерухомого майна в сумі 5000 доларів США. На підтвердження правочину [PERSON] видала їй розписку та взяла на себе зобов`язання нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу до 10.01.2024. Нотаріально договір купівлі-продажу між ними не складався і угода ніде не реєструвалася. 14.08.2025, вона звернулася до відповідача з вимогою повідомити її про причину невиконання ним умов договору купівлі-продажу у визначений час. Також у вказаній вимозі вона запропонувала відповідачу виконати взяті нею на себе зобов`язання та домовитися із нотаріусом про реєстрацію цього договору, про що повідомити її, а також попередила, що у разі невиконання вимоги вона вимушена буде звернутися до суду з відповідним позовом. 21.08.2025 вказана вимога вручена відповідачу. Станом на день подачі позову до суду, письмової відповіді від [PERSON] на вищевказану вимогу не надійшло, зустрічей з нею вона уникає. Такі дії відповідача порушують її права, у зв`язку з чим вона не має можливості переоформити право власності на житловий будинок на своє ім`я. Як з її сторони, так і зі сторони відповідача, між ними було домовлено щодо усіх істотних умов договору, вони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та в повному обсязі виконані умови договору купівлі-продажу. Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 10.01.2022 між [PERSON] та [PERSON] виконаним та дійсним та визнати за нею, [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у її відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача, та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Томашівським старостинським округом Паланської сільської ради с. Томашівка Уманського району Черкаської області 21.07.2025 за вих. № 66/23-06, будинок згідно погосподарської книги належить громадянці [PERSON] , [INFO] , і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава надання такої інформації: погосподарська книга № 7 за 2021-2025 роки, номер об`єкту погосподарського обліку 0213-1, стор. 26. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірним спорудами, за адресою: [ADDRESS] , будинковолодіння складається із житлового будинку «А1», вернади «а2», погрібу «В», сараю «Г», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», прибудови «ж», бані «Е», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, колодязю № 4, вимощення І. Вказані житлові та господарські будівлі завершені будівництвом та здані в експлуатацію, що також підтверджується відповіддю № 2202628 від 02.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданою на запит судді, сформованого засобами підсистеми ЕСІТС «Електронний суд». У відповідності до розписки від 10.01.2022, виконаної від руки та підписаної [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована по [ADDRESS] , про те, що остання отримала грошові кошти від [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , як повний розрахунок за належний їй житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США. У цій же розписці [PERSON] зобов`язалася переоформити право власності на вищевказаний житловий будинок, на ім`я [PERSON] до 10.01.2024. Жодних претензій щодо розрахунку не має і в подальшому мати не буде. Згідно вимоги про переоформлення права власності на житловий будинок від 14.08.2025, позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] , та просила виконати її умови договору купівлі продажу в частині його нотаріального посвідчення та попередила, що у разі ігнорування вказаної вимоги вона вимушена буде звернутися до суду. така вимога була вручена одержувачу 21.08.2025, що підтверджується трекінгом вручення рекомендованих повідомлень, сформованим «Укрпошта». Крім того, згідно повідомлення старостинського округу с. Томашівка Паланської сільської ради від 20.10.2025 за № 23-06/19, наданим на запит суду, позивач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] . Підставою надання такої інформації є дані з погосподарської книги № 7, особовий рахунок № [NUMBER] за 2021-2025 роки. Правовідносини між сторонами справи виникли з приводу визнання дійсним договору купівлі-продажу з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В частині першій статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною першою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар),яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України та Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та розпорядилася зазначеним майном, уклавши з позивачем договір купівлі-продажу та отримавши кошти від позивача. Разом з тим, від посвідчення договору купівлі-продажу укладеного між нею [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] , уникає, оскільки відповідач не відреагувала на лист-вимогу позивача про зобов`язання звернутися до нотаріуса та посвідчити належним чином, укладений між сторонами по справі договір купівлі-продажу житлового будинку. Також, як встановлено, сторони при укладенні договору купівлі-продажу оговорили та узгодили усі умови договору, в тому числі і істотні. У відповідності до вимог чинного законодавства, як було зазначено судом, істотними умовами договору купівлі продажу житлового будинку є: 1) предмет договору (місце розташування будинку, його інвентаризаційні відомості); 2) умова щодо одночасного переходу права власності (права користування) на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, від відчужувача до набувача такого об`єкта, із вказівкою про її кадастровий номер; 3) ціна продажу. Верховний Суд у своїй постанові від 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Також у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 528/726/18 вказано, що під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також, що майно було правомірно придбано позивачем, проте на даний час у неї відсутня можливість посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу із відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із зазначеним, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений останньою судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1 від 17.09.2025 про сплату 1211,20 грн. та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 2 від 17.09.2025 про сплату 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved