Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі частки з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 23.06.2012 було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області 05.09.2016 шлюб розірвано. У подальшому, позивач одружилася вдругк і змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Позивач зазначає про те, що син прозиває з нею та перебуває на повному її утриманні, при цьому відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у забезпеченні, вихованні та розвитку дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. 11 грудня 2025 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку через сайт "Судової влади Уккраїни". Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 23 червня 2012 року Алчевським міським управлінням юстиції у Луганській області, а/з № 234. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, а/з № 237. На підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2016 року шлюб розірвано. У подальшому, позивач одружилася вдруге і змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", підтвердженням чого слугує свідоцтво про шлюб від 07 квітня 2023 року. Позивач зазначає про те, що син прозиває з нею та перебуває на повному її утриманні, при цьому відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у забезпеченні, вихованні та розвитку дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого матеріального стану, який унеможливлює сплату аліментів на утримання доньки мінімальному рекомендованому розмірі. Доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб суду не надано. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Outcome: approved