Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

24 грудня 2025 року на розгляд до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "Фінансової компанії "Кредит-Капітал" до [PERSON] , у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 35 620 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 грудня 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту "NEWSHORT" №543458, відповідно до умов якого товариство надає відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ "Селфі Кредит" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 01 лютого 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до якого позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Станом на 01 лютого 2024 року заборгованість за кредитним договором відповідача перед позивачем становить 35 620 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000 грн та заборгованість за процентами 31 620 грн. Представник позивача-адвокат Усенко М.М. просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №543458 від 31 грудня 2022 року в сумі 35 620 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Процесуальні дії у справі, заяви і клопотання, позиція відповідача. Ухвалою Богородчанського районного суду від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, клопотання представника позивача задоволено та витребувано в Монобанку, емітента АТ "Універсал Банк" інформацію про надходження на платіжну картку, яка належить [PERSON] грошових коштів в розмірі 4 000 грн від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ". Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. 09 лютого 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, зміст спірних правовідносин, застосовані норми права. Судом встановлено, що 31 грудня 2022 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту "NEWSHORT" №543458, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000 грн, строком на 365 днів, із стандартною процентною ставкою 2,2% в день. Кредитний договір укладений в електронній формі, підписаний 31 грудня 2022 року о 02:40:08 відповідачем Щерб`яком одноразовим ідентифікатором М457, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (а.с.7-19, зворотня сторона а.с. 20). Відповідно до повідомлення від ТОВ "ПЕЙТЕК", з яким ТОВ "Селфі Кредит" укладено договір №03052022 про організацію переказів грошових коштів від 03 травня 2022 року, підтверджено перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] о 02 год 42 хв 31 грудня 2022 року в розмірі 4 000 грн ( а.с.21). На виконання ухвали суду від 05 січня 2026 року АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", надано виписку по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , згідно з якою 31 грудня 2022 року о 02 год 42 хв на картку № [NUMBER] в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", відкриту на ім`я [PERSON] зараховано кошти в розмірі 4 000 грн (а.с.65, а.с. 82 ). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №543458 від 31 грудня 2022 року станом на 01 лютого 2024 року заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 4 000 грн, за процентами 31 620 грн, а всього 35 620 грн (а.с.21 зворотня сторона - 28). 01 лютого 2024 року ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит- Капітал" уклали договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого предметом договору є право грошової вимоги. На умовах даного договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. Внаслідок цього позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 29-34). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з п.6.2.3 договору права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання фактором вимог пункту 7.2 договору. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 01 лютого 2024 року до договору факторингу від 01 лютого 2024 року за № 01022024-1, згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу від 01 лютого 2024 року за № 01022024-1, ТОВ "Селфі Кредит" передав, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" прийняв реєстр боржників клієнта від 01 лютого 2024 року (а.с.35). Як вбачається з платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) №74877, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перерахувало кошти ТОВ "Селфі Кредит" у сумі 2528538,65 грн. Призначення платежу: плата за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року.(а.с. 35 зворотня сторона). Згідно з витягом реєстру боржників до договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року, під номером 8699 перейшло право вимоги щодо [PERSON] із сумою заборгованості 35 620 грн за кредитним договором №543458 від 31 грудня 2022 року (а.с. 34 зворотня сторона). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена, шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Висновки суду за результатами розгляду справи. Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту по продукту "NEWSHORT" №543458, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000 грн, строком на 365 днів, із стандартною процентною ставкою 2,2% в день. Сторони договору узгодили розмір кредиту, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Зарахування коштів на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] підтверджується випискою АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", згідно з якою 31 грудня 2022 року о 02 год 42 хв на картку зараховано кошти в розмірі 4 000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №543458 від 31 грудня 2022 року станом на 01 лютого 2024 року заборгованість відповідача складає за тілом кредиту 4 000 грн, за процентами 31 620 грн, а всього 35 620 грн (а.с. 21 зворотня сторона - а.с. 28). Також, суд приходить до висновку, що позивач, який не є первісним кредитором, довів перехід до нього прав вимоги за договором факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, з урахуванням даних акту приймання-передачі реєстру боржників від 01 лютого 2024 року та витягу з реєстру боржників до договору №01022024-1 від 01 лютого 2024 року ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо [PERSON] за кредитним договором №543458 від 31 грудня 2022 року (а.с. 29-34, а.с. 34 зворотня сторона, а.с. 35). Договір факторингу є чинним, його дійсність не оспорювалась. При цьому слід зазначити, що відповідач розмір кредитної заборгованості не спростував, своїх контррозрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав. З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів, правові підстави для нарахування відсотків, які жодним чином не спростовано відповідачем, а також доведено факт права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №543458 від 31 грудня 2022 року в сумі 35 620 грн, з яких 4 000 грн - основний борг та 31 620 грн - проценти за користування кредитом. Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн 40 коп. судового збору. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20, провадження № 14-20цс22). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 8 000 грн. До позовної заяви позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, копію ордеру на надання правничої допомоги від 02 липня 2025 року, акт наданих послуг №764 від 08 грудня 2025 року та детальний опис наданих послуг до акту №764. Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі. Разом з тим, суд оцінивши подані стороною позивача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді, та те, що підготовка позовної заяви не потребувало тривалих затрат часу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ТОВ "Фінансова компанія "Кредит капітал" на свою користь з [PERSON] з 8 000 грн до 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved