Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінпроммаркет» (далі- Позивач) до [PERSON] (далі-Відповідач) про стягнення заборгованості та розгляд справи призначено на 19 грудня 2025 року. 15 грудня 2025 року Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить позначка «адресат відсутній за вказаною адресою», на рекомендованому повідомленні Відповідача про вручення поштового відправлення 19 грудня 2025 року розгляду справи відкладено на 03 лютого 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 03 лютого 2026 року Позивач та Відповідач в судове засідання не з`явились. Відповідач повідомлений належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом надсилання копії ухвали за адресою його місця реєстрації, про що свідчить позначка «адресат відсутній за вказаною адресою» на рекомендованому повідомленні Відповідача про вручення поштового відправлення. Крім того, Відповідач повідомлений про дату час та місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України 22 грудня 2025 року про його виклик в судове засідання на 03 лютого 2026 року. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача, повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», наявність процесуальних документів, поданих представником Відповідача, Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 03 лютого 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 03 лютого 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 09 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 16 лютого 2025 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит №73125678 та надано у кредит кошти в розмірі 3500 гривень, строком на 20 днів (з 16 лютого 2025 року по 07 березня 2025 року), із фіксованою процентною ставкою 0,15 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (525 гривень). У разі порушення Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 22 травня 2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №14989764 до договору позики №73125678, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості Позичальника в розмірі 11130 гривень на 240 днів та визначити графік погашення заборгованості. Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти в розмірі 3500 гривень, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Враховуючи викладені вище умови договору кредиту №73125678 від 16 лютого 2025 року та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 1236,64 гривень, заборгованість останнього за договором кредиту складає 9 893,36 гривень (розрахунок заборгованості, зокрема: 3 500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 105 гривень сума заборгованості за процентами; 525 гривень сума заборгованості за комісією; 5 763,36 гривень сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16 жовтня 2025 року укладено договір факторингу №16/10/25 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором до Відповідача за договором №73125678 від 16 лютого 2025 року в сумі 3500 гривень. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за Кредитним договором у розмірі 9 893, 36 гривень; -судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір надання коштів у кредит №73125678 (з комісією за надання кредиту) від 16 лютого 2025 року, відповідно до якого між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем було укладено договір позики на суму 3500 гривень, строком 20 днів, базова процентна ставка 0,15 % в день, комісія за надання кредиту - 15% від тіла кредиту (525 гривень). У разі порушення Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 2.Додаток 1 до договору надання коштів у кредит №73125678 від 16 лютого 2025 року, відповідно до якого розрахована сума до сплати 07 березня 2025 року за користування кредитом становить 4130 гривень, з яких: тіло кредиту 3500 гривень, проценти за користування кредитом 105 гривень, комісія за надання кредиту - 105 гривень. 3.Додаткова угода №14989764 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73125678 від 16 лютого 2025 року, відповідно до якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості Позичальника в розмірі 11130 гривень на 240 днів та визначити графік погашення заборгованості. Загальна сума Заборгованості є фіксованою. 4.Довідка про ідентифікацію, відповідно до якої Відповідачу наданий одноразовий ідентифікатор 76786 до договору №73125678 та 50643 для договору №14989764 для підписання кредитного договору. 5.Довідка від 16 жовтня 2025 року, відповідно до якої 16 лютого 2025 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передав Відповідачу кошти у розмірі 3500 гривень на картковий рахунок [NUMBER] . 6.Розрахунок заборгованості за договором позики №73125678 від 16 лютого 2025 року, відповідно до якого за період з 16 лютого 2025 року по 16 жовтня 2025 року заборгованість Відповідача не погашена та становить 9 893,36 гривень (розрахунок заборгованості, зокрема: 3 500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 105 гривень сума заборгованості за процентами; 525 гривень сума заборгованості за комісією; 5 763,36 гривень сума заборгованості за пенею/неустойкою. 7.Довідка, відповідно до якої 16 лютого 2025 року ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" переказав на картковий рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 3500 гривень. 8.Договір факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором до позичальників. 9.Реєстр прав вимоги №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість у розмірі 9 893,36 гривень (розрахунок заборгованості, зокрема: 3 500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 105 гривень сума заборгованості за процентами; 525 гривень сума заборгованості за комісією; 5 763,36 гривень сума заборгованості за пенею/неустойкою. 10.Платіжна інструкція кредитного переказу коштів, відповідно до якої 20 жовтня 2025 року Позивач переказав на рахунок ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" кошти у розмірі 3 500 000 гривень за договором факторингу №16/10/25. 11.Інформація, надана АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої на ім`я Відповідача в банку емітовано картку № [NUMBER] . 12.Виписка за договором №б/н за період 16 лютого 2025 року по 19 лютого 2025 року, відповідно до якої Відповідачу 16 лютого 2025 року зараховані кошти в розмірі 3500 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 16 лютого 2025 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит №73125678 (з комісією за надання кредиту) та надано у кредит кошти в розмірі 3500 гривень, строком на 20 днів, процентна ставка 0,15 % за кожен день користування, 525 гривень - комісія за надання кредиту. У разі порушення Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування (пункти ІІІ.1-ІІІ.2 цього Рішення). 16 лютого 2025 року ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" перераховано кошти у розмірі 3500 гривень на платіжну карту Відповідача, що підтверджується довідкою та випискою по рахунку (пункти ІІІ.7, ІІІ.12 цього Рішення). 22 травня 2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №14989764 до договору позики №73125678, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості Позичальника в розмірі 11130 гривень на 240 днів та визначити графік погашення заборгованості (пункт ІІІ.3 цього Рішення). Згідно із розрахунком, наданим Позивачем, станом на день подання позову до суду у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі у розмірі 9 893,36 гривень (розрахунок заборгованості, зокрема: 3 500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 105 гривень сума заборгованості за процентами; 525 гривень сума заборгованості за комісією; 5 763,36 гривень сума заборгованості за пенею/неустойкою (пункт ІІІ.6 цього Рішення). 16 жовтня 2025 року укладено договір факторингу №16/10/25 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором до Відповідача (пункт ІІІ.8 цього Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договору та не повернуто кредитодавцю і в подальшому Позивачеві кошти, отримані за Договором. Факт отримання коштів підтверджується довідкою та банківською випискою (пункти ІІІ.7, ІІІ.12 цього Рішення). щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідач 16 лютого 2025 року отримав кошти у розмірі 3500 гривень строком на 20 днів, процентна ставка становить 0,15% в день. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить: 105 гривень ((3500 гривень * 0,15%) * 20 днів. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення відсотків у розмірі 105 гривень підлягають задоволенню. щодо розміру комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором №73125678 від 16 лютого 2025 року в сумі 525 гривень. щодо стягнення неустойки Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 17.03.2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» N? 2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення неустойки у період воєнного стану, в зв`язку із чим не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови частково в позові в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 525 гривень та в стягненні заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 5 763,36 гривень. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 3605 гривень, що становить 36,44 % від суми заявлених вимог. 36,44 % від суми сплаченого судового збору становить 883 гривні. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 883 гривні. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року між Позивачем та адвокатом, відповідно до якого адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу для захисту прав Позивача. -Витяг з Акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025, відповідно до якої адвокат зобов`язується представляти та здійснювати захист інтересів Позивача у справі щодо стягнення заборгованості із Відповідача, а саме: вивчення матеріалів справи 500 гривень та підготовка, складання позовної заяви 4000 гривень. -Платіжна інструкція №579939288.1 від 27 жовтня 2025 року, відповідно до якої Позивач переказав за рахунок адвоката кошти у розмірі 130 500 гривень за надану правову допомогу. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню в повному обсязі. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що заявлені в цій справі витрати на професійну правову допомогу відповідають критеріям, визначеним статтею 133 ЦПК України. Позов задоволено в сумі 3605 гривень, що становить 36,44 % від суми заявлених вимог. Позивач заявив стягнення у розмірі 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 1640 гривень, що становить 36,44 % від суми заявлених витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved