Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №00-9672268 від 14.03.2024 в сумі 19 345 грн. 20 коп., з них: 6 600 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 12 745 грн. 20 коп. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., мотивуючи тим, що 14.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9672268 на суму 6 600 грн. 00 коп.. Відповідач приєдналася до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 13496, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником, кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Зазначений порядок підтверджується положеннями кредитного договору та довідкою про ідентифікацію. На виконання умов кредитного договору 14.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № 4149-50XX-XXXX-0700, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ "Платежі Онлайн" з відміткою та додатком до нього. 17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 17.12.2024 до вказаного договору факторингу та акту приймання-передачі до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» перейшло право вимоги до відповідача. 02.06.2025 між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до умов якого позивачеві було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №Б\\Н від 02.06.2025 за зазначеним договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19 345 грн. 20 коп.. Враховуючи те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано витяг з реєстру боржників, що містить лише дані відповідача. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № Б\\Н від 02.06.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором Факторингу. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, а тому виникла заборгованість у вищевказаній сумі. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом даної справи складає 9 422 грн. 40 коп., з яких: 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 7 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Представник позивача в своїй позовній заяві просить справу слухати у їх відсутність. Відзиву на позов відповідачем до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином остання була повідомлена про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В абзаці 2 ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.15,16 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу також врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №00-9672268 (а. с. 24-28). Відповідно до ч. 1 «Предмет договору, істотні умови договору» вказаного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором; сума кредитного ліміту складає 6 000 грн. 00 коп.; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 09.03.2025. Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користуваня кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3. цього договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 600 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.4. цього договору. Згідно ч. 2 договору «Порядок укладення договору та надання кредиту» кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 14.03.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6 000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Частиною 8 договору визначено реквізити та підписи сторін. Вказаний договір підписано сторонами, зокрема відповідачем (позичальником) [PERSON] 14.03.2024, одноразовим ідентифікатором 13496. Копія довідки про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №00-9672268 від 14.03.2024, ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 13496, час відправки ідентифікатора позичальнику 14.03.2024 о 16:11:12, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: [NUMBER] (а. с. 15). Також, 14.03.2024 відповідачем був підписаний електронним підписом і Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови (а.с.18-19). Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі про відкриття кредитної лінії №00-9672268 від 14.03.2024. Копія інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №1401/12 від 23.12.2024 та додаток до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №1401/12 від 23.12.2024 свідчать, що останнє, як технологічний оператор платіжних послуг, повідомило, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Тип транзакції видача. Дані транзакції: номер транзакції 41042-55044-43274, сума 6 000 грн., дата та час проведення 14.03.2024 о 16:11:46; номер платіжної картки: [NUMBER] ; код авторизації 565545. Суд зауважує, що номер карти, на яку перераховано кредитні кошти ТОВ «Макс Кредит», співпадає з номером карти, який відповідачем було зазначено в спірному договорі (а. с. 11-12, 13-14). Вказаний факт підтверджуть і лист АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/14138-БТ від 06.11.2025 та виписка з рахунку приватного клієнта №28393-2025/1106 за період з 14.03.2024 по 19.03.2024, з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано банківську карту № [NUMBER] хх-хххх-0700, на яку 14.03.2024 було зараховано грошові кошти в сумі 6 000 грн. (а. с. 77-78). Відтак, факт перерахування грошових коштів ТОВ «Макс Кредит» відповідачеві є доведеним. Таким чином, укладення вказаного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і укладений нею з ТОВ «Макс Кредит» правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт товариства і здійснення нею всього алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, кредитний договір між нею та ТОВ «Макс Кредит» не було б укладено. 17.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн (а. с. 30-32). Відповідно до умов вказаного договору фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підпсання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною цього договору. Фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 2 203 656 грн. 28 коп., що передбачено п. 3.1. договору. Копія акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 свідчить, що клієнт ТОВ «Макс Кредит» передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняв реєстр боржників клієнта від 17.12.2024, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору. Загальна сума заборгованості: 96 819 668 грн. 50 коп. (а. с. 37). Копія реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 підтверджує, що в реєстрі боржників під №2800 значиться боржником [PERSON] , якє є боржником за кредитним договором №00-9672268 від 14.03.2024. Сума заборгованості становить 19 345 грн. 20 коп., з них: 6 600 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 12 745 грн. 20 коп. заборгованості за відсотками (а. с. 38+(зворот)). Копії платіжних інструкцій від №335 від 26.12.2024, №342 від 27.12.224 та №358 від 06.01.2025 підтверджують факт перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рахунок ТОВ «Макс Кредит» 203 656 грн. 28 коп., 500 000 грн. 00 коп. та 1500 000 грн. 00 коп., що в загальній сумі становить 2 203 656 грн. 28 коп.. Призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 (а. с. 40-41). 02.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №02/06/25-Е (а. с.42-45). Згідно п. 1.1 договору за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В п. 3.1. договору зазначено, що загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються у день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників. Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, а також ціна продажу встановлюються відповідно до реєстру боржників, що є невід`ємною частиною цього договору, що передбачено п. 3.2. договору. З копії акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 вбачається, що клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передав, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняв реєстр боржників в кількості 16 783, після чого, з урахуванням п. 1.2. договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 134 964 704 грн. 30 коп. (а. с. 46). Копія витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 свідчить, що в реєстрі боржників під №15 737 значиться [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №00-9672268. Сума заборгованості складає 19 345 грн. 20 коп., з них: 6 600 грн. 00 коп. заборгованості за просроченим тілом кредиту та 12 745 грн. 20 коп. заборгованості за простроченими відсотками (а. с. 47-48). Копія платіжної інструкції від 30.09.2025 №370 підтверджує факт перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 1 191 537 грн. 94 коп.. Призначення платежу: оплата фінансування за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 (а. с. 50). Копія виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №00-9672268 від 14.03.2024 свідчить, що по рахунку відповідача [PERSON] виведено заборгованість в сумі 19 345 грн. 20 коп. з них: 6600 грн. 00 коп. заборгованості за просроченим тілом кредиту та 12 745 грн. 20 коп. заборгованості за простроченими відсотками (а. с. 69). Поряд з тим, копія детального розрахунку заборгованості по кредитному договору №00-9672268 від 14.03.2024, в свою чергу, свідчить, що по рахунку [PERSON] значиться заборгованість в сумі 19 345 грн. 20 коп. з них: 6000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, а не 6600 грн. 00 коп., як просить позивач, 12 745 грн. 20 коп. заборгованості за нарахованими відсотками та 600 грн. 00 коп. заборгованості за комісією, що узгоджується з умовами договору. Відсотки нараховані в межах строку кредитування (а. с. 29). Вимоги ж щодо стягнення комісії позивачем не заявлялися. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості по договору кредитної лінії №00-9672268 від 14.03.2024, суд вважає за необхідне стягнути з неї 6 000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 12 745 грн. 20 коп. заборгованості за нарахованими відсотками, що в загальній сумі становить 18 745 грн. 20 коп.. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України. Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 20.08.2025 між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та клієнтом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 (а. с. 65-66). Відповідно до п.1.1. вказаного договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 3.3. договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору. 11.09.2025 між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та клієнтом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено додаткову угоду №25771056774 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025. Відповідно до умов вказаної угоди клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанції судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №00-9672268 від 14.03.2024, боржником згідно якого є [PERSON] (а. с. 64). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025) від 01.10.2025 виконавець адвокатське бюро «Соломко та партнери» та клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» засвідчують, що виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9672268 від 14.03.2024 в сумі 5000 грн.; вивчення матеріалів по вказаній справі 1000 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, яким є [PERSON] 500 грн. та підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, яким є [PERSON] 500 грн., що в загальній сумі становить 7000 грн. 00 коп. (а. с.63). Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial