Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Т.в.о. директора КП «ТЖКП» Носова Н.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовну вимогу мотивує тим, що рішенням Тернівської міської ради від 28 березня 2007 року за № 140 КП «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Позивачем своєчасно надаються житлово-комунальні послуги. Таким чином, у відповідачів виникла заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги, яка станом на 01 січня 2025 року складає 190624, 41 грн. Просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, а саме заборгованість за оплату послуги водопостачання в сумі 190 624,41 грн., та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ілющенко А.А. у своїй заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що [PERSON] є власником даного житлового будинку, жодних питань до 2022 року до нього не виникало щодо водопостачання. Актом обстеження від 23.05.2022 року нібито виявлено самовільне підключення до водогону та обраховано заборгованість, що не відповідає дійсності. Окрім того, незрозуміло з яких підстав стягнута заборгованість з інших відповідачів, які не є власниками будинку. Просить стягнути з Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» на користь [PERSON] понесені заявником судові витрати. Представник позивача Морокова К.С. надала суду письмові пояснення відповідно до змісту яких просила позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. Так, 23.05.2022 року працівника КП ТЖКП було проведено обстеження стану ділянки водогону по [ADDRESS] . На ділянці вздовж будинку [ADDRESS] виявлено факт самовільного підключення, що зафіксовано Актом обстеження від 23.05.2022 року. Також, просить відмовити у стягненні судових витрат. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ілющенко А.А. надала суду додаткові пояснення у справі де зазначає, що [PERSON] здійснив врізання до централізованого водопроводу у відповідності до вимог чинного законодавства, регулярно сплачував рахунки за водопостачання і жодних питань до нього не виникало до 23.05.2022 року. Розрахунок наданий позивачем не є доказом споживання відповідачами води через трубу, яка не функціонувала з 2009 року. Акт №239 перевірки приладів обліку (ПО) комунальних послуг від 23 травня 2022 року було складено з порушеннями норм чинного законодавства, зазначений акт було складено без присутності відповідача, в акті відсутній підпис відповідача та пояснення. Самовільне приєднання відповідачем до системи централізованого водопостачання та витрату води по [ADDRESS] є не підтвердженим припущенням позивача. Просить у задоволенні вимог Комунального підприємства Тернівське житлово-комунальне підприємство до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг відмовити в повному обсязі. Представник позивача Носова Н.В. надала суду пояснення по справі де зазначає, що факт самовільного підключення до системи централізованого водопостачання було доведено, це зазначено в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2024 року по цивільній справі №194/615/24. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги повністю з підстав зазначених в позовних вимогах. Розрахунок заборгованості є обґрунтованим, донарахування зроблено 23.05.2022 року після виявлення врізки. Так, при проведенні ремонту труб по вул. Квітковій було виявлено незаконно врізку, яка вела у двір домоволодіння. На час виявлення врізки був хтось вдома, оскільки рухалася шторка в будинку, однак хто був вдома вони не бачили, при цьому ніхто не надав доступ до домоволодіння. Визнає, що ця труба веде за двір домоволодіння боржника [PERSON] , де була обрізана та заварена ще раніше ніж вичявлена врізка. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сторона відповідачів не визнає та спростовує самовільне підключення до системи водопостачання. В 2017 році відповідач [PERSON] підключив воду до свого домоволодіння відповідно технічного умов, якою і користувався. Просить застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки не здійснював особисто незаконного підключення до системи водопостачання та своєчасно платить за користування водою. Так, у нього встановленні вагонетка в яку набирається дощова вода і він нею користується. Дана врізка, яка була виявлена працівниками КП «ТЖКП», ще була здійсненна самими працівниками КП «ТЖКП» в 1997 році яка у тому числі вела через його домоволодіння до сусідніх домоволодінь, і з 1997 року до 2009 року він та сусіди користувалися цією трубою. Однак, в 2009 році була обрізана ця труба та заварена, і з цього часу він не користується цією трубою. 23 травня 2022 року його не було вдома, про що було повідомлено працівників КП «ТЖКП», в подальшому було ним запропоновано доступ до домоволодіння, однак останні не з`явилися до нього додому. Також, зазначив, що влітку 2022 року у нього мешкали внутрішньо-переміщенні особи, тому використання води стало більшим ніж коли він користувався водою один. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Однак в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Також, зазначив не можливо було зробити незаконно під`єднання до системи централізованого водопостачання з технічних умов, оскільки труба знаходиться під накладеним асфальтом. Акт не відповідає чинному законодавству. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року за № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено КП «ТЖКП». Відповідно виписки з адресної картки, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» № 2003425 та розрахунку заборгованості, заборгованість станом на 01 січня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за оплату послуги водопостачання в сумі 190 624,41 грн. Відповідно до Акту обстеження від 23 травня 2022року, складеного головним інженером КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» П. Черняк, заступником головного інженера КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» С.Шкут, начальником дільниці «ВК» В. Савінов, керівником групи обліку Н. Мезенцевою, комісією було виявлено факт самовільного підключення позивача до центрального водогону. Підключення виконане сталевою трубою діаметром 50 мм (без приладу обліку та проектно-технічної документації) у напрямку будинку [ADDRESS] . Труба від централізованого водогону заведена у двір приватного будинку [ADDRESS] . Власником будинку [PERSON] не було надано допуску для перевірки та фіксування порушення безпосередньо у дворі будинку. Висновок комісії: самовільне підключення та нанесення збитків КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство». Відповідно до пункту 6 розділу 4 Правил у разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання виконавець послуги з централізованого водопостачання проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води. Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб. В акті комісія зазначила розрахунок витрат води, а саме: 7,2 * 24 * 30 * 37,00 = 191808грн, де: 7,2 коефіцієнт перетину води для труби o 50, кількість годин на добу - 24, кількість днів 30 та 37,00 тариф водопостачання. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126823720 від 08.06.2018 року, власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128961965 від 26.06.2018 року, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно з актом перевірки обліку водопостачання від 19.04.2010 року, за адресою: [ADDRESS] відсутня централізована вода, централізована труба відрізана з 2009 року. З заяви [PERSON] від 18.09.2015 року вбачається, що останній звернувся до Директора КП «ТЖКП» [PERSON] з проханням на надання дозволу на врізку в центральний водогін по [ADDRESS] . Також, [PERSON] сплатив кошти за технічні умови та опломбування лічильника, що підтверджується копіями квитанцій від 07.10.2015 року. Згідно з актом перевірки обліку водопостачання від 18.11.2016 року, за адресою: [ADDRESS] виявлено новий водомірний лічильник, який опломбовано номерною пломбою 3313321. Лічильник опломбовано у присутності [PERSON] . Відповідно до дозволу №05, КП «ТЖКП» надано дозвіл проводити ремонт трубопроводу водопостачання по [ADDRESS] від садиби № [NUMBER] до садиби №25. Згідно з актом №239 перевірки приладів обліку комунальних послуг від 23.05.2022 року, підписаний двома співробітниками КП «ТЖКП» [PERSON] , [PERSON] та одним свідком із зазначенням особистих даних [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] виявлено самовільне підключення до системи централізованого водопостачання шляхом врізки до центральної магістралі. Відповідно до відомості показників лічильників по [ADDRESS] споживач [PERSON] в червні 2021 року 146, в липні 2021 року 151, в серпні 2021 року 152, в вересні 2021 року 153, в травні 2022 року 166, в червні 2022 року 174, в липні 2022 року 184, в серпні 2022 року 195, в вересні 2022 року 200. Як визнано сторонами споживання води в літку 2025 року кожного місяця також становить 1 куб. води. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 29 липня 2022 року, було закрито провадження «12022041400000166 від 07 червня 2022 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України щодо заяви директора КП «ТЖКП» про те, що працівниками КП «ТЖКП» 23.05.2022 року було виявлено таємне приєднання невідомою особою до системи централізованого водопостачання та витрату води по [ADDRESS] . У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачами існують фактичні договірні відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій. Отже, відповідачі зобов`язані сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі. Відповідно до пункту 6 розділу IV Правил користування системами централізованого комунального водопостачання і водовідведення в населених пунктах України, які затверджені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 190 від 27 червня 2008року «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання і водовідведення в населених пунктах України» (далі Правила), у разі самовільного приєднані до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованої водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованої водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води. Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб. Згідно пункту 1 розділу 4 Правил не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів). Пунктом 2 розділу 4 Правил встановлено, що самовільним приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення вважається: приєднання до водорозбірної колонки за відсутності технічних умов; приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, здійснене за відсутності технічних умов; приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, здійснене із порушенням наданих виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення технічних умов; приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, виконане без участі представників виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення або із порушенням вимог розділу 3 цих Правил; користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення без укладання із виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення договору про надання таких послуг; самостійне приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; відсутність або невідповідність нормам розміщення споживачем засобів комерційного обліку води; зафіксовані виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення факти пошкодження пломб, індикаторів впливу магнітного поля, втручання у роботу та виведення з ладу вузлів комерційного обліку води; використання води для господарських потреб з самостійних протипожежних систем, що живляться від спільних мереж; недопущення чи перешкоджання виконавцю послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення у встановленні чи опломбуванні вузла комерційного обліку чи його елементів, проведенні обстеження мереж водопостачання та водовідведення споживача та їх обладнання, знятті показників засобу обліку. Споживачі, у яких виявлено порушення, відповідно до цього пункту підлягають відключенню від системи централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, а витрати на від`єднання/приєднання оплачуються цими споживачами. Відповідно до пункту 4 розділу 4 Правил факт самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення згідно з пунктами 1, 2 цього розділу фіксується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення за участю споживача, який самовільно приєднався до цих систем, про що складається акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування (додаток 4). Якщо споживач відмовляється підписати акт, він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних; при цьому в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Пунктом 5 Правил встановлено, що у разі незгоди споживача з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення споживач може оскаржити їх в установленому законом порядку. Розділом 4 пункту 6 Правил встановлено, що у разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води. Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб. Статтею 46 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що особи, винні у самовільному підключенні споживачів до об`єктів та систем питного водопостачання і водовідведення притягаються до відповідальності згідно із законами України. Положеннями статті 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, зокрема частиною 1-ю цієї статті визначено, що підприємствам питного водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання або забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об`єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються. Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача про те, що факт самовільного підключення до системи централізованого водопостачання було доведено, це зазначено в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2024 року по цивільній справі №194/615/24, оскільки судом були встановленні нові обставини, які не досліджувалися в цій постанові, а суд розглядає справу на підставі тих доказів, які надані сторонами. Так, судом встановлено, що як влітку 2021 року так і влітку 2025 року споживання води було 1 куб. Тобто, суд бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] про те, що влітку 2022 року у нього мешкали внутрішньо-переміщенні особи, тому використання води стало більшим ніж коли він користувався водою один. Окрім того, як вбачається з акту перевірки обліку водопостачання від 19.04.2010 року, за адресою: [ADDRESS] відсутня централізована вода, централізована труба відрізана з 2009 року. З заяви [PERSON] від 18.09.2015 року вбачається, що останній звернувся до Директора КП «ТЖКП» Мамедова Г.Г. з проханням на надання дозволу на врізку в центральний водогін по [ADDRESS] . Також, [PERSON] сплатив кошти за технічні умови та опломбування лічильника, що підтверджується копіями квитанцій від 07.10.2015 року. Згідно з актом перевірки обліку водопостачання від 18.11.2016 року, за адресою: [ADDRESS] виявлено новий водомірний лічильник, який опломбовано номерною пломбою 3313321. Лічильник опломбовано у присутності [PERSON] . Отже, судом встановлено, що у споживача [PERSON] є водомірний лічильник, який опломбовано номерною пломбою 3313321, та з цього підключення останній користується водою. Також, як визнано сторонами дана врізка (труба 50 мм), яка виявлена працівниками КП «ТЖКП» проходить за межі домоволодіння [PERSON] та обрізана за його домоволодінням і заварена раніше ніж ними виявлена врізка. Таким чином, суд бере до уваги посилання сторони відповідача, що він особисто не підключався до системи централізованого водопостачання, а факт самовільного користування цією трубою споживачем [PERSON] спростовується актом перевірки обліку водопостачання від 19.04.2010 року. Суд, не бере до уваги, посилання сторони позивача, про те, що їх ніхто до домоволодіння не пустив для перевірки факту самовільного користування водою, оскільки сторона позивача не надала доказів та не заявляла клопотання про допит свідків з цих підстав, а як визнано сторонами у справі, факту знаходження в домоволодінні відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] станом на 23.05.2022 року під час складання акту, які на вимогу сторони позивача не надали доступу до домоволодіння, не встановлено. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту користування відповідачами водою з труби, яка проходить вздовж домоволодіння відповідача [PERSON] . Таким чином, стороною позивача не доведено факту самовільного підключення відповідачами до системи централізованого водопостачання по [ADDRESS] . Щодо стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу. Адвокат Ілющенко А.А. здійснює свої повноваження з представництва [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 19.11.2025 року №1446129, який складно на підставі договору про надання правничої допомоги №190/25 від 19.11.2025 року. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу від 21.11.2025 року до договору №190/25 від 19.11.2025 року, вартість послуг із надання правової допомоги становить 11000,00 грн. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу від 23.01.2026 року до договору №190/25 від 19.11.2025 року, вартість послуг із надання правової допомоги становить 8000,00 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13.01.2021 по справі № 596/2305/18. Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Представником відповідача доведено, що відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн. та 8000,00 грн. Натомість, представник позивача вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу не визнає, вважає їх необґрунтованими. На підставі вище зазначеного, враховуючи критерії реальності та розумності адвокатських витрат та фінансового стану обох сторін, дослідивши всі надані докази у їх сукупності на підтвердження здійснення таких послуг, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог КП «ТЖКП» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованість за оплату послуги водопостачання в сумі 190 624,41 грн., слід відмовити. Суд не надає оцінку заяві сторони відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки судом було відмовлено в задоволенні позовних вимогах по суті. Отже, у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, понесеного останнім судового збору.

Outcome: approved