Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

20 травня 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.12.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №6277871224 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Згідно з умовами договору сума кредиту становить 6200,00 грн., строк надання кредиту 360 днів. Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності, шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . У позові вказують, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі та відповідно до договору від 07.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6200,00 грн., натомість відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 29326,00 грн, з яких: 6200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9796,00 грн. - проценти, 12400,00 грн. - неустойка, 930,00 грн. - комісія за надання кредиту. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №6277871224 від 07.12.2024 у розмірі 29326,00 грн, з яких: 6200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9796,00 грн. - проценти, 12400,00 грн. - неустойка, 930,00 грн. - комісія за надання кредиту, а також судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у поданій до суду позовній заяві просив проводити розгляд справи у їхній відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Крім того представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» подав до суду заяву проти прийняття до розгляду відзиву, з підстав наведених у заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача Свередюк Ю.А. до проведення судового засідання подада до суду відзив на позовну заяву, просила позов задоволити частково, з підстав наведених у відзиві. Крім того представник відповідача Свередюк Ю.А. подала до суду заяву, просила розглядати справу без участі сторони відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. 07 грудня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у кредит №6277871224 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.10-12, 21-31, 32-33). Відповідно до умов договору кредит надається в сумі 6200,00 грн. (п.2.3 договору), строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.2.5 договору), стандартна процентна ставка протягом перших 180 днів 1% в день та 0,87% - у період починаючи з 181 дня (п.2.6.1 договору). Згідно п.5.1.11 договору Товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п.6.4 договору. Відповідно до п.6.4 договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання кредиту (якщо умовами договору передбачено сплату комісії за надання кредиту) та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів, передбачених даним договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів в сумі 6200,00 грн. підтверджується документально (а.с.18). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором складає 29326,00 грн, з яких: 6200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9796,00 грн. - проценти, 12400,00 грн. - неустойка, 930,00 грн. - комісія за надання кредиту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем в установленому законом порядку, а тому вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд також виходить з наступного. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до змісту ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №6277871224 від 07.12.2024 у розмірі 16926,00 грн., з яких: 6200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9796,00 грн. - проценти, 930,00 грн. - комісія за надання кредиту. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 12400,00 грн., слід зазначити таке. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Правовідносини між сторонами відбулись у період воєнного стану в Україні, а отже відповідач звільнений від відповідальності за неправомірне користування чужими грошима в силу указаного Закону. Таким чином нарахована неустойка в розмірі 12400,00 грн. підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення неустойки в розмірі 12400,00 грн. до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується документально (а.с.7).

Outcome: partial