Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку майна в колгоспному дворі, про визнання частки спадкового майна у колгоспному дворі, про визнання права власності на нерухоме майно, поділ спадкового майна та припинення права на частку в спільному майні, посилаючись на неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку через невиділення частки спадкодавця у майні колгоспного двору та відсутність належних правовстановлюючих документів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті [INFO] діда [PERSON] , який був головою колгоспного двору, відкрилась спадщина на належне йому майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га з кадастровим номером 6821884100:01:010:0006, а також земельні ділянки: площею 0,05 га з кадастровим номером 6821884100:01:010:0007 для ведення особистого селянського господарства, розташовані в [ADDRESS] , та площею 1,58 га з кадастровим номером 6821884100:02:001:0272 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лошковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Спадкоємцями за законом першої черги на майно померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , а також за правом представлення його онуки - позивачі [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх батько та водночас син померлого [PERSON] помер [INFO] . Позивачі та [PERSON] спадщину прийняли у встановленому порядку, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали. Крім того, позивачі посилаються на особливий правовий режим майна колгоспного двору, визначають частки співвласників у спірному домоволодінні станом на час припинення колгоспного двору та з урахуванням наступних спадкувань, обґрунтовуючи, що частки в будинку і земельній ділянці під ним мають належати їм та відповідачам [PERSON] та [PERSON] у визначених у позові розмірах, а також що права на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва переходять до позивачів і відповідачів у вказаних в позовних вимогах частках. Водночас позивачі зазначають, що 04 квітня 2017 року було здійснено державну реєстрацію спадкової земельної ділянки площею 1,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6821884100:02:001:0272, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 822306 від 08 січня 2002 року, за відповідачем [PERSON] попри його відмову від прийняття спадщини та відповідно відсутність свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим реєстрацію вважають безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Просять визнати за ними право власності на відповідні частки зазначеної земельної ділянки. Окрім того, позивачі, з огляду на склад співвласників та фактичне користування будинком, просили припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку під ним шляхом визнання права власності на будинок у цілому за [PERSON] та [PERSON] з виплатою ними грошової компенсації іншим співвласникам, перерозподілом часток. Також просили стягнути із відповідачів судові витрати за подання позову та правничу допомогу. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 січня 2026 року. У судовому засіданні 16 січня 2026 року представник позивачів адвокат Алексєєва М.А. подала заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог, а саме щодо припинення права спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для його будівництва та обслуговування за адресою: [ADDRESS] співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому зі стягненням грошової компенсації. Ухвалою суду від 16 січня 2026 року заяву про залишення позову без розгляду в цій частині задоволено, розгляд справи за іншими позовними вимогами продовжено. Представник позивачів адвокат Алексєєва М.А. та позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник - адвокат Алексєєва М.А. наділена повноваженнями представляти його інтереси. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином, відзиву на позов у визначений судом строк не подав, заяв та клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання, не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином, не з`явився у судове засідання, відзиву на позов не подав, заяв чи клопотань не направив, суд вирішує справу у його відсутності та за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивачів, позивачки [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, належало до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , [INFO] . Факт належності спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується випискою з погосподарської книги Лошковецької сільської ради за 1991-1995 роки, виданою старостою Лошковецького старостинського округу Новодунаєвецької селищної ради 06 серпня 2025 року за № 1/146, та Свідоцтвом від 10 листопада 1988 року про право особистої власності на домоволодіння колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , що видане на підставі рішення Дунаєвецької районної ради народних депутатів № 79-а від 19 травня 1988 року. Згідно з випискою з погосподарської книги № 13 Лошковецької сільської ради за 1991-1995 роки, станом на 15 квітня 1991 року (дата припинення існування колгоспних дворів відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ) членами колгоспного двору за адресою: с. Лошківці були: [PERSON] голова сім`ї, [INFO] ; [PERSON] дружина, [INFO] ; [PERSON] син, [INFO] ; [PERSON] невістка, [INFO] ; [PERSON] онучка, [INFO] . Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору, збереглося після припинення його існування і його мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, виходячи з принципу рівності часток, станом на 15 квітня 1991 року частки членів колгоспного двору у спірному домоволодінні були рівними по 1/5 частині кожного: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] (батько позивачів) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та довідкою, виданою старостою Лошковецького старостинського округу Новодунаєвецької селищної ради 06 серпня 2025 року за № 1/143. На день смерті він постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , дітьми [PERSON] та [PERSON] , а також батьками [PERSON] та [PERSON] . Те, що [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та про шлюб серії [NUMBER] . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/5 частку у майні колгоспного двору. Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 65-2013 щодо майна, яке залишилось після смерті Після смерті [PERSON] , на підставі заяви дружини останнього - [PERSON] , однак свідоцтва про право на спадщину в межах вказаної спадкової справи не видавались. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: його батьки [PERSON] та [PERSON] , дружина [PERSON] , діти малолітні на той час [PERSON] та [PERSON] Усі вони фактично прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживали з ним за однією адресою. Таким чином, належна померлому [PERSON] 1/5 частка домоволодіння була успадкована п`ятьма спадкоємцями першої черги в рівних частках по 1/25 частині кожному. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На день смерті він постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , невісткою [PERSON] та внуками [PERSON] і [PERSON] . Вказане підтверджується довідкою, виданою старостою Лошковецького старостинського округу Новодунаєвецької селищної ради 06 серпня 2025 року за № 1/145. За життя, 12 травня 2005 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Лошковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, яким заповів належне йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 822306 право на земельну частку (пай) площею 1,58 га, розташовану на території Лошковецької сільської ради, своєму сину [PERSON] . Інше належне спадкодавцю майно заповітом не охоплювалось і підлягало спадкуванню за законом. Після смерті [PERSON] Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою 25 серпня 2009 року заведена спадкова справа № 652-09 за заявою його дружини [PERSON] про прийняття спадщини. Того ж дня, 25 серпня 2009 року, [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] , посвідчену в Дунаєвецькій державній нотаріальній конторі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали 22 вересня 2009 року заяви про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] , справжність підписів на яких засвідчена секретарем Лошковецької сільської ради 16 вересня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 42, 43. Свідоцтва про право на спадщину в межах спадкової справи № 652-09, заведеної після смерті [PERSON] , не видавались. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка О.М. від 06 серпня 2025 року № 243/02-31 [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належні їм частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] відмовлено у зв`язку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок видано на ім`я голови колгоспного двору; на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6821884100:01:010:0006; для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6821884100:01:010:0007, що розташовані в [ADDRESS] ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лошковецької сільської ради Кам?янець-Подільського району Хмельницької області, відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (спадкування за правом представлення), якщо вони на час відкриття спадщини померли. Оскільки батько позивачів [PERSON] помер раніше за спадкодавця [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] спадкують за правом представлення майно, яке залишилось після смерті діда, у частці, яка належала б їхньому померлому батькові. Враховуючи, що [PERSON] від спадщини після батька відмовився, спадкоємцями майна померлого [PERSON] , які прийняли спадщину, є: його дружина [PERSON] на 1/2 частку, та внуки [PERSON] і [PERSON] по 1/4 частці кожен за правом представлення. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (підтверджується довідкою, виданою старостою Лошковецького старостинського округу Новодунаєвецької селищної ради 06 серпня 2025 року за № 1/144). За життя, 19 грудня 2019 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своєму сину [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняком О.М. 22 лютого 2022 року за № 34/2022 за заявою її сина [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Таким чином, [PERSON] за заповітом успадкував частку своєї матері [PERSON] у спадковому майні, яку вона набула у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину в межах спадкової справи № 34/2022, заведеної після смерті [PERSON] , не видавались. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входять також три земельні ділянки, право власності на які було оформлено на його ім`я за життя: земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6821884100:01:010:0006, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 990731, виданим на підставі рішення Лошковецької сільської ради № 3-13/2008 від 19 березня 2008 року; земельна ділянка площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6821884100:01:010:0007, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 990732, виданим на підставі рішення Лошковецької сільської ради № 3-13/2008 від 19 березня 2008 року; земельна ділянка площею 1,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лошковецької сільської ради, кадастровий номер 6821884100:02:001:0272, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 822306, виданим на підставі рішення 24 сесії Лошковецької сільської ради народних депутатів від 25 грудня 2001 року. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-0007094742021 від 01 липня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 6821884100:02:001:0272 площею 1,58 га зареєстрована за [PERSON] 04 квітня 2017 року. Підставою для реєстрації вказано Свідоцтво про право на спадщину, видане виконкомом Лошківської сільської ради 12 травня 2005 року. Дослідивши матеріали витребуваних спадкових справ, суд констатує, що зазначена реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] здійснена без належних правових підстав, оскільки спадкодавець [PERSON] помер лише 23 березня 2009 року і спадщина на належне йому майно відкрилась з цієї дати; [PERSON] 25 серпня 2009 року особисто подав заяву про відмову від спадщини після смерті батька; свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому з його спадкоємців не видавалось. Підтвердженням цьому є відомості з архівного відділу Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації про те, що в протоколах виконкомів та сесій Лошковецької сільської ради колишнього Дунаєвецького району Хмельницької області за 2005 рік рішення про надання у власність [PERSON] земельної ділянки не значиться. Відповідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець, який відмовився від прийняття спадщини, може відкликати таку відмову в порядку та строки, встановлені ч. 5 ст. 1273 ЦК України. Доказів відкликання відмови від спадщини [PERSON] матеріали справи не містять. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до заповіту [PERSON] від 19 грудня 2019 року, [PERSON] успадкував усе належне їй майно, у тому числі її частку у праві власності на земельні ділянки, яку вона набула у порядку спадкування після смерті чоловіка. Тому його частка у праві власності на земельні ділянки визначається виключно як частка, успадкована від матері. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 1,58 га, кадастровий номер 6821884100:02:001:0272 за [PERSON] , суд розцінює таку позовну вимогу як негаторну, оскільки така реєстрація без належної правової підстави за відповідачем порушує права позивачів - інших співвласників цієї земельної ділянки та створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні цією земельною ділянкою. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З цих підстав, суд вважає позовну вимогу про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 1,58 га, кадастровий номер 6821884100:02:001:0272, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лошковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, за [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд визначає частки співвласників у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням часток у колгоспному дворі та порядку спадкування. Станом на 15 квітня 1991 року частки у колгоспному дворі становили по 1/5 у кожного з п`яти членів двору. Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) його 1/5 частка була успадкована п`ятьма спадкоємцями по 1/25 кожному. Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) його частка (1/5 + 1/25 = 6/25) була успадкована: дружиною [PERSON] 3/25 (1/2 від 6/25); внуками [PERSON] та [PERSON] по 3/50 кожному (по 1/4 від 6/25). Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) її частка (1/5 + 1/25 + 3/25 = 9/25 або 18/50) за заповітом перейшла до [PERSON] . Таким чином, частки співвласників у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами становлять: [PERSON] 15/50 (1/5 + 1/25 + 3/50 = 6/25 + 3/50 = 12/50 + 3/50 = 15/50); [PERSON] 5/50 (1/25 + 3/50 = 2/50 + 3/50 = 5/50); [PERSON] 12/50 (1/5 + 1/25 = 5/25 + 1/25 = 6/25 = 12/50); [PERSON] 18/50 (частка успадкована від матері). Аналогічним буде і розподіл часток, право власності на які підлягає визнанню за сторонами, і щодо земельної ділянки для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6821884100:01:010:0006 (на підставі положень ст. 120 Земельного кодексу України). Щодо земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6821884100:01:010:0007 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6821884100:02:001:0272, право власності на які було оформлено на ім`я [PERSON] , суд зазначає, що вони входять до складу спадкового майна і спадкуються за законом, оскільки [PERSON] відмовився від спадщини після батька. Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, є дружина спадкодавця (1/2) та внуки за правом представлення (по 1/4). Після смерті дружини спадкодавця її частка перейшла за заповітом до [PERSON] . Отже, частки у праві власності на кожну із земельних ділянок становлять: [PERSON] 1/4; [PERSON] 1/4; [PERSON] 1/2 (успадковано від матері). Згідно з довідками про оціночну вартість об`єктів нерухомості, оціночна вартість спірного майна становить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 129 083,96 грн; земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування будинку 127 925,95 грн; земельна ділянка площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства 40 330,88 грн; земельна ділянка площею 1,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 27 409,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю виділеної частки спадкодавця у колгоспному дворі та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, позивачі мали правові підстави звернутися до суду для захисту свого порушеного права. За таких обставин, оцінюючи надані докази в їх сукупності, зважаючи на встановлені під час судового розгляду факти, що були наведені вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачами при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (по 1211,20 грн), що підтверджується квитанціями № 2314-7178-6415-4277 та № 9801-4056-0119-8879 від 25 вересня 2025 року. Згідно з положеннями п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, зурахуванням пред`явлення позову до двох відповідачів та рівного обсягу задоволених вимог до кожного з них (як співвласників у спадковому майні), судовий збір стягується з відповідачів пропорційно - по половині від сплаченої кожним позивачем суми, тобто по 605,60 грн на кожного з позивачів з [PERSON] та по 605,60 грн на кожного з позивачів з [PERSON] . Витрати на правничу допомогу суд не розподіляє, оскільки представником позивачів до закінчення судових дебатів не подано доказів понесених витрат.

Outcome: approved