Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

22.05.2025 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.07.2008 року, яка виникла станом на 17.04.2025 року, у розмірі 31 149,56 грн., яка складається з: 28855,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2294,34 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, унаслідок чого Відповідач підписала анкету-заяву №б/н від 11.07.2008 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, та їй було відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт 2600 грн., який збільшився до 29000,00 грн. Відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії -12/11, тип Універсальна, тобто позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач станом на 17.04.2025 року має заборгованість 31149,56 грн. 15.08.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив не надав. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.07.2008 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитної картки зі встановленим на неї кредитним лімітом, у зв`язку з чим особисто підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. На підставі Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг складають між відповідачем та Банком Договір банківського рахунка, та приймає всі права та обов`язки, встановлені у цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Згідно з умовами Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідачу було надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту 2600 грн., який збільшився до 29000,00 грн. Відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії -12/11, тип -Універсальна (а.с. 20-23, 64-95). Як вбачається з Виписки за договором №б/н за період з 11.07.2008-24.04.2025 по банківськім карткам, відкритим на ім`я [PERSON] відповідач активно користувався кредитними коштами (а.с. 33-48,24-31, 49-55). Відповідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, сформованого станом на 17.04.2025 року, Відповідач за договором № б/н від 11.07.2008 року має заборгованість в розмірі: заборгованість за тілом кредиту 28 855,22 грн., заборгованість за простроченими відсотками 2294,34 грн., всього в розмірі 31 149,58 грн. (а.с.58-63). За ч. 1 ст. 634 ЦК України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За правилами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, оплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Виконання відповідачем договору вбачається із Виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Судом встановлено що 11.07.2008 року між сторонами був укладений Кредитний договір на підставі якого Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів на спростування заявлених Позивачем позовних вимог та власного розрахунку заборгованості за кредитним договором до суду не надав, тому враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved