Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є донькою відповідача. До її повноліття відповідач згідно з рішенням суду повинен був сплачувати аліменти на її утримання, проте ухилявся від вказаного обов`язку та має заборгованість з їх сплати. На теперішній час вона досягла повноліття та навчається на 3 курсі Криворізького юридичного фахового коледжу національного університету «Одеська юридична академія». Відповідач добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, є працездатною особою. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, його представник, адвокат Зайцев О.В., подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження несення позивачем будь-яких витрат, спрямованих на організацію навчання, крім цього на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати, яка до того ж має заборгованість з комунальних платежів, яку сплачує відповідач, а також з доходу відповідача щомісяця стягується попередня заборгованість по аліментам на утримання дитини до 18 років. Таким чином розмір аліментів, заявлених позивачем до стягнення є неспівмірно великим до фактичних та можливих витрат позивача Поряд з цим представник позивача, адвокат Шемет І.О., подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що аргументами та доводами відповідача позивач категорично не може погодитися з огляду на таке: - дійсно, позивач по справі є повнолітньою особою, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, що виключає можливість власного працевлаштування та отримання доходу від здійснення трудової діяльності. Крім того, навчання позивача у Криворізькому юридичному фаховому коледжі НУ «ОЮА» не є безкоштовним, а становить 35392,00 грн за навчальний рік (2025 2026), сумарна вартість навчання останньої за 3 навчальні роки становила 106176,00 грн, яка була сплачена матір`ю позивача [PERSON] , яка самостійно несе всі витрати, пов`язані із навчанням та отриманням своєї дитини. В свою чергу, позивач по справі, окрім необхідності сплати вартості навчання, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби у харчуванні, одязі, лікуванні, оплати вартості проїзду, поповненні мобільного рахунку, інтернету, придбанні гаджетів, тощо, оскільки всі перелічені потреби у сукупності не є надмірними, а спрямовані лише на задоволення базових потреб дитини, що продовжує навчання. При цьому відповідач не сумлінно виконує свій обов`язок по утриманню дитини, не приймає участь в її житті та навчанні, про що свідчить загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів, який, згідно зі звітом про здійсненні відрахування та виплати становить 281788,23 грн станом на грудень 2025. Отже, оскільки відповідач по справі знаходиться у працездатному віці, є військовослужбовцем, має регулярний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка потребує його матеріальної допомоги, слід прийти до висновку про наявність всіх підстав для повного задоволення позову у заявленому розмірі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася позивач [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На теперішній час позивач є повнолітньою особою та відповідно до довідки №31146-71 від 01.09.2025 є студенткою Криворізького юридичного фахового коледжу національного університету «Одеська юридична академія» на денному відділенні, очна форма навчання, спеціальність 081 «Право» з 01.09.2023. Термін закінчення навчання 30.06.2026. Стипендію не отримує, навчається на контрактній основі. Як слідує з відповіді Криворізького юридичного фахового коледжу національного університету «Одеська юридична академія» на адвокатський запит представника відповідача №24-74 від 02.02.2026 вартість послуги для підготовки фахового молодшого бакалавра на 2025-2026 навчальний рік становить 35392,00 грн. Як слідує з довідки №14-10/433 від 10.01.2026 відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] Згідно з довідкою №76425 від 24.07.2025 [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.02.2025 по 31.07.2025. Згідно з розрахунком заборгованості державного виконавцям Центрально-Міського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам станом на 21.10.2025 складає 323554,75 грн. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною третьою ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже судом встановлено, що на момент розгляду справи позивач [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання у Криворізькому юридичному фаховому коледжу національного університету «Одеська юридична академія», у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням з боку батька, оскільки власних доходів не має, перебуває на утриманні матері, не в змозі самостійно утримувати себе та забезпечувати витрати на проїзд, харчування та предмети першої необхідності, відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча є здоровою та працездатною особою, проходить військову службу в лавах ЗСУ, має стабільну заробітну плату. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому з урахуванням матеріального положення сторін, враховуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а його повнолітня донька потребує допомоги у зв`язку із навчанням, наявність заборгованості відповідача по аліментам за минулий період, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на період навчання доньки, але не більш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. На переконання суду саме такий розмір аліментів буде достатнім, не обтяжливим для відповідача та відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження несення позивачем будь-яких витрат, спрямованих на організацію навчання, як нерелевантні, адже наявність факту платного навчання вказує на ту обставину, що такі витрати безумовно здійснюються, зокрема витрати на сам освітній процес, проїзд, харчування, канцелярію, засоби гігієни, тощо. Також суд зауважує, що наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері, наявність заборгованості за комунальні платежі та заборгованості по аліментам не є підставою для звільнення від обов`язку батька по утриманню доньки, яка продовжує навчання. Крім цього, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved