Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

20.11.2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував наступним. 13.06.2017 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір №26250055292702. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит, а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав умови кредитного договору надавши відповідачу картку із кредитним лімітом який поступово підвищувався. Відповідач в свою чергу частково погашав заборгованість однак не виконав умови договору у повному обсязі у зв`язку із чим у відповідача [PERSON] , перед АТ «Банк Кредит Дніпро» виникла заборгованість. 28 травня 2025р. згідно умов договору факторингу № 28/05/25, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 26250055292702 від 13.06.2017 року на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 21.11.2025 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Дорошенко М.А. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання, які були призначені на 12.12.2025, 14.01.2026 та 09.02.2026, не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, тому суд на підставі ч. 1ст. 280 ЦПК Українита наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2017 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 26250055292702 за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Фактичне використання відповідачем [PERSON] , грошових коштів в межах встановленого кредитного ліміту підтверджується наданим розрахунком заборгованості в АТ «Банк Кредит Дніпро» через підсистему «Електронний суд». Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаними договорами не виконав. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/21. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» включно і до [PERSON] за кредитним договором №26250055292702 від 13.06.2017 (Договір надано суду через підсистему «Електронний суд»). Первісний кредитор АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» свої зобов`язання за Договором виконало. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним Договором №26250055292702 від 13.06.2017 ані перед первісним кредитором, ані перед відповідачем належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розмір яких зазначено у виписці по рахунку, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.(Виписка надана суду через підсистему «Електронний суд»). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст.514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «Цикл Фінанс» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] .(Договір факторингу надано суду через підсистему «Електронний суд»). Як вбачається зрозрахунку заборгованості залишок боргу на момент відступлення права вимоги, а саме 28.05.2025 року складає 13455,67 грн., з яких: 3721,15 грн., сума заборгованості за тілом кредиту; 9734,52 грн., сума заборгованості за відсотками. (Розрахунок надано суду через підсистему «Електронний суд»). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то на вимогу кредитора та у відповідності довимог ст. 625 ЦК України, зобов`язаний сплатити заборгованість по кредиту та про процентам за користування кредитом. Згідно ст.ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст.625,1048,1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.626 ч.1 ст.ст.627,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору №26250055292702 від 13.06.2017 [PERSON] належним чином не виконував, про що свідчать відомості, викладені у розрахунках заборгованості. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 13455,67 грн., з яких: 3721,15 грн., сума заборгованості за тілом кредиту; 9734,52 грн., сума заборгованості за відсотками. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьоїстатті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved