Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір №7835, підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 380217, який був надісланий їй кредитодавцем на мобільний номер телефону [NUMBER] . Відповідно до кредитного договору №7835 від 25.02.2024 року ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачці [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 3500,00 грн. на погоджений умовами договору строк - 365 днів, шляхом їх перерахування на банківську картку № [NUMBER] емітовану у АТ «ПУМБ», а [PERSON] зобов`язалась повернути ТОВ «ФК «Процент» суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. Проте відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує кредитну заборгованість, тому станом на 30.04.2025 року у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором №7835 від 25.02.2024 року в сумі 32882,50 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованості за кредитним договором №7838 від 25.02.2024 року в сумі 32882,50 грн., удовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] п`ять разів у судові засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд приходить до наступного. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 25.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір №7835 шляхом підписання відповідачкою кредитного договору електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 380217, надісланим їй ТОВ «ФК «Процент» 25.02.2024 року на мобільний номер телефону [NUMBER] . Згідно з пунктами 1.1., 1.6 Договору ТОВ «ФК «Процент» на умовах строковості, зворотності, платності, надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 3500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 2,3% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 839,5%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та застосовується у межах строку визначеного в п. 1.3 Договору. Строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів. Повернення кредиту можливе в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 21 день. Детальні терміни (дати) погашення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та у графіку платежів (п.1.3). Кредитний договір №7835 підписаний позичальником [PERSON] 25.02.2024 року електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 380217. Вказане також стверджується Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором №7835 від 25.02.2024 року, яка містить електронний підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором 380217, Інформаційним повідомленням про надання згоди [PERSON] на залучення нових кредиторів до врегулювання простроченої заборгованості за Договором, яке містить електронний підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором 380217, повідомленням [PERSON] власних контактних даних, яке містить електронний підпис [PERSON] одноразовим ідентифікатором 380217. Кредитний договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З Детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Кредитним договором №7835 від 25.02.2024 року, який наданий позивачем, станом на 30.04.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки становить 32882,50 грн., з яких: 3500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 29382,50 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 25.02.2024 року по 24.02.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 2,3% за кожен день користування кредитом (839,5% річних) за графіком платежів. Отже, відповідачка [PERSON] умови кредитного договору не виконала. Розмір заборгованості відповідачка не оспорює, але в добровільному порядку її не погасила. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 32882,50 грн. є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. і на підтвердження таких витрат надав докази: договір №03/06/2024 від 03 червня 2024 року про надання юридичних послуг, укладеним між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко К.В. , витяг з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №18 від 28.02.2025 року до Договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року з якого вбачається, що вартість виконаних адвокатом Руденко К.В. робіт (наданих послуг) з підготовки матеріалів до суду про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] складає 10 000,00 грн. Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, відповідачем не заперечується . Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Тобто відповідач має право висловлювати заперечення проти розміру таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідачка не висловила заперечень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. Тому, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, те, що позов підлягає задоволенню, з відповідачки слід стягнути в користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved