Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

22.08.2025р. [PERSON] через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 2500,00 грн. на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона та відповідач являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.04.2024р.н. з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 2500 гривень щомісячно. На даний час в Коломийському відділі ДВС перебуває виконавче провадження щодо виконання вказаного судового рішення. На час розгляду цивільної справи щодо стягнення аліментів, відповідач не мав постійного місця роботи, а тому позивач, користуючись правом, наданим їй положеннями ч.3 ст. 181 СК України, обрала спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На теперішній час [PERSON] проходить військову службу по мобілізаціє, тобто є військовослужбовцем та отримує сталий дохід у вигляді грошового забезпечення. Оскільки дохід відповідача є не лише сталим, постійним, а й значно підвищився, то на думку [PERSON] , він має змогу надавати утримання сину у частці від свого заробітку. Крім спільного сина, [PERSON] інших утриманців не має, а тому, виходячи з приписів законодавства, з нього на утримання однієї особи можливо стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів. Позивач вважає, що такий розмір буде оптимальним для забезпечення гідного рівня життя для малолітнього сина, належного духовного та фізичного його розвитку. Ухвалою суду від 02.10.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подання письмового відзиву разом з доказами, що обгрунтовують доводи заперечень. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] 03.02.2026р. подало до суду письмове клопотання в якому просила розгляд справи здійснювати за її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав 03.02.2026р. до суду письмову заяву в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Справу просив розглянути за його та відповідача відсутності. З`ясувавши позицію сторін щодо суті спору, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Довідкою №2110 про реєстрацію місця проживання особи, виданою Управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради та відміткою в паспорті громадянина України серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500,00 грн., починаючи з 21.03.2024р. 05.06.2024р. старшим державним виконавцем Коломийського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження №75216757 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. З листа начальника [INFO] від 25.07.2025р. № 1/1/4235 слідує, що [PERSON] , [INFO] був призваний [INFO] на військову службу по мобілізації 02.06.2025р. до в/ч [NUMBER] . Предметом спору в даній справі є зміна розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сторону збільшення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В частині 1 ст. 64 ЦПК України зазначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Зміст заяви представника відповідача свідчить про те, що [PERSON] повністю визнає пред`явлені до нього вимоги, оскільки не заперечує щодо їхнього задоволення та стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі, заявленому до стягнення позивачем. Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням обставин справи та повного визнання [PERSON] позову, що не суперечить вимогам законодавства, інтересам сторін і їхнього малолітнього сина, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку всіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно до повноліття [PERSON] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1331,20 грн. Крім цього, згідно положень ст.. 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та підтверджені договором-доручення №29 про надання правничої допомоги від 17.07.2025р., актом замовлення юридичних послуг від 18.08.2025р. (Додаток №1 до договору-доручення №29), рахунком та оплату №29/01 від 18.08.2025р. та платіжною інструкцією від 18.08.2025р., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved