Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

01 грудня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , і просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 16.10.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . З травня 2019 року шлюб із відповідачем розірвано та фактично припинили спільне проживання однією сім`єю. Вказує, що відповідач не надає грошових коштів, які б були достатніми для утримання неповнолітньої дитини, не приймає участі в матеріальному забезпечені дитини, не купує для дитини одяг, продукти харчування та іграшки, не забезпечує процес навчання та гуртків для дитини, у зв`язку із чим виникла необхідність примусового стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04.12.2025 року, не скористався. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 16.10.2008 року, який розірвано на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14.05.2019 року. Судове рішення набрало законної сили 18.06.2019 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.02.2011 року. На час розгляду даної справи дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача, який проживає окремо від дитини, у її матеріальному утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо способу утримання їх неповнолітньої дитини, а тому питання щодо стягнення аліментів з відповідача вирішується у судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач не приймає участь у вихованні дитини та не надає допомогу на її утримання в добровільному порядку, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка отримує матеріальне утримання лише від матері [PERSON] , а тому визначає аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Оскільки при подачі даного позову позивач звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому в силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved