Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянку України, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 527, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 24.12.2015 року; стягнути з [PERSON] , [INFO] , громадянки України, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на його - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER] , користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідачка покинула доньку, коли їй ще не було і року, виїхала з міста з іншим чоловіком і з того часу її ніхто не бачив, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, успіхами та досягненнями, не переживає та не цікавиться станом здоров`я доньки, не виявляє щодо неї материнського піклування, не цікавиться її життям, здоров`ям, участі у її вихованні не приймає, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток дівчинки. Відповідачка є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, хронічними захворюваннями не страждає, інформація про інших утриманців відсутня, не є інвалідом, тому може і повинна працювати, а також сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Остапенко С.Ю. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди позивачки та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області від 19.03.2025, дитина [PERSON] при потребі на прийом до сімейного лікаря звертається у супроводі батька [PERSON] . З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування від 13.01.2026 встановлено наступне. За адресою місця проживання позивача з донькою створені належні умови для проживання та виховання дитини, облаштовані місця для сну, навчання та відпочинку. В наявності одяг, взуття, засоби особистої гігієни, продукти харчування, приготована їжа. Сніжана забезпечена канцелярським приладдям, розвивальними іграми, гаджетами для навчання, засобом мобільного зв`язку. Мати [PERSON] покинула дитину в грудному віці, проживає за межами України, з донькою не спілкується, не надає матеріальної допомоги, жодним чином не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області від 25.11.2025, дитина [PERSON] наглядається сімейним Лікарем [PERSON] . Дитина здорова, щеплена частково через відмову батька від деяких щеплень, які рекомендовані Національним календарем щеплень. [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , який виконує рекомендації медичних працівників, стосовно здоров`я дитини. Медичні працівники ніколи з мамою дитини не спілкувались. Відповідно до інформації комунального закладу «Лозівський ліцей № 8» Лозівської міської ради Харківської області від 26.11.2025, [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] , тіткою [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Вихованням та повним матеріальним забезпеченням [PERSON] займається батько [PERSON] . Він приділяє велику увагу її розвитку, навчанню та дозвіллю, створюючи сприятливі умови для її зростання. Батько є головною фігурою в житті дитини, забезпечуючи її необхідним і надаючи емоційну підтримку. Місце перебування матері [PERSON] невідоме. Незважаючи на відсутність матері, [PERSON] демонструє емоційну стабільність, відкритість до спілкування та позитивне ставлення до світу, що свідчить про якість виховання та турботу, яку вона отримує від батька. Згідно з інформацією Лозівського міського центру соціальних служб від 27.11.2025, фахівцями центру спільно зі спеціалістами служби у справах дітей відвідано родину [PERSON] за місцем проживання та здійснено оцінку потреб. Під час роботи з`ясовано, що матір дівчинки [PERSON] покинула доньку відразу після її народження, виїхала з міста з іншим чоловіком, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Місце перебування та номер телефону матері тривалий час невідомі, батьківські обов`язки не виконує, тому [PERSON] був вимушений звернутися до суду із заявою про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] батьківських прав. З метою визначення думки дитини, 24.11.2025 з [PERSON] проведено бесіду. З`ясовано, що дитина проживає з батьком [PERSON] , жодним чином не спілкується з матір`ю [PERSON] , взагалі її не пам`ятає та не спілкується з родичами по лінії матері. [PERSON] любить та поважає свого батька, який займається її вихованням, забезпечує потреби, створює належні умови для проживання та виховання дитини. Наведені вище факти свідчать про те, що мати [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не приймає участі у вихованні доньки [PERSON] , не спілкується з нею особисто, не цікавиться її життям, станом здоров`я, розвитком, не надає матеріальної підтримки. Враховуючи вищезазначене, діючи в інтересах дитини виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я, розвитком, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її харчуванням, медичним доглядом, не надає матеріальної підтримки. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON] . При цьому суд звертає увагу відповідачки на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і ухвалить рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Крім того, згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки аліментів та призначення їх у заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved