Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22833 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на строк зі сплатою процентів. На виконання умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало зобов`язання та передало відповідачу у власність грошові кошти шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Відповідач вимоги за договором позики не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. У подальшому право вимоги за договором перейшло до позивача. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.11.2025 розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак конверт із вкладенням повернуто до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Крім цього, секретарем судового засідання було надіслано ухвалу на електронну адресу, вказану у позовній заяві та кредитному договорі. Також здійснено телефонний дзвінок на контактний номер телефону відповідача, наявний у справі, однак абонент повідомив, що йому невідомий відповідач. Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом 17.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №8368744, за умовами якого (п.2.1 - 2.2) позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, сплатити відсотки від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Сума кредиту становить 9 000,00 грн. на строк 360 днів, з процентною ставкою (фіксованою) 0,95%, Комісія за надання кредиту - 17,25% від суми кредиту, що у грошовому виразі складає 1 552,50 грн. Неустойка - 450 грн./день. Відповідно до п.6.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п.2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом та включаючи дату його повернення, до повного погашення заборгованості та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів. За надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником відповідно до умов Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.8. п. 2.2. Договору (п.6.2 договору). Сторони несуть відповідальність відповідно до умов Договору та чинного законодавства України (п.9.1 договору). Порушенням умов Договору є невиконання та/або неналежне виконання (тобто виконання з порушенням умов) (п.9.2 договору). Згідно п.9.3 договору, позичальник несе повну відповідальність перед Кредитодавцем за повернення Кредиту, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за Договором усім своїм майном. За порушення Кредитодавцем строків надання Позичальнику Кредиту, визначених Договором, Позичальник має право стягнути з Кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу. Кредитодавець не несе відповідальність за відмову у наданні Кредиту після підписання Договору з підстав, визначених п.п. 8.2.8 п. 8.2. Договору (п.9.5 договору). Згідно довідки ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» про ідентифікацію, відповідач, з яким укладено договір, ідентифікований ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор відправлено позичальнику на електронну адресу. На виконання умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачу 9000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» та платіжною інструкцією. Згідно розрахунку заборгованості за договором, який сформовано ТзОВ 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за період з 17.06.2025 по 15.09.2025, станом на 17.10.2025 заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 22833 грн., з яких 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 7780,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1552,5 грн. - сума заборгованості за комісією, 4500 грн. - сума заборгованості за неустойкою. 16.10.2025 між ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити Фактому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактом зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідних реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (пункт 1.1. Договору). Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги (п.2.1.3 Договору). На виконання умов договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було сплачено ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» кошти в розмірі 5821023,72 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 20.10.2025. Відповідно до Реєстру прав вимоги №16.10.2025, ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №8368744 від 17.06.2025 в розмірі 22833 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором, який сформовано позивачем, станом на 24.10.2025 заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 22833 грн., з яких 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 7780,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1552,5 грн. - сума заборгованості за комісією, 4500 грн. - сума заборгованості за пенею. ІV. Оцінка суду Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача за кредитним договором, укладеним відповідачем. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. Такий правочин (кредитний договір), згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення, у т.ч. правонаступнику ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» - ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати відсотків та комісії. Отже, відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, а саме: основний борг, проценти, комісія. Відповідачем не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором (в частині нарахованих процентів) та неналежне виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованих процентах та комісії за видачу кредиту підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 4500 грн. неустойки за невиконання/ неналежне виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України). Водночас, відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася, та такий триває по теперішній час. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 та від 28.11.2024 у справі № 756/8788/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Заявлена до стягнення сума неустойки нарахована за період, у якому на території України введено воєнний стан. Зважаючи на вказане, підстави для стягнення з відповідача вказаної суми, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. Як наслідок, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 18333 грн. (22833 4500). V. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1944,94 грн. (18333 х 100 : 22833 =80,29%; 2422,40 х 80,29%:100 = 1944,94). На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: - Договір №25-08/25 ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; - Акт приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25 ФП від 25.08.2025 та витяг з Акту №7ФП від 24.10.2025 приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25 ФП від 25.08.2025, з якого слідує, що адвокатом було надано правові послуги щодо стягнення заборгованості з відповідача, за які було сплачено 4500 грн. винагороди (500 грн. вивчення документів та 4000 грн. судовий супровід, зокрема, складання позовної заяви) та платіжну інструкцію. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: аналіз обставин, складання позовної заяви. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. При цьому переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Згідно акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору, адвокатом надано правничу допомогу у 364 справах. Отже, позовна заява не є унікальною. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн., який є завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Outcome: partial