Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У листопаді 2025 року позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] від 28.11.2000 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.11.2000 року Універсальною Товарною Біржею "Марія" за реєстр. № 434 - дійсним. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 28.11.2000 року між нею, з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивачка купила житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі "Марія" в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 434 від 28.11.2000 року, 05.12.2000 року був зареєстрований Комунальним підприємством "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за реєстровим № 13022. Посилаючись на те, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, проте договір не був нотаріально посвідчений, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 11.12.2025 року було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачці, та роз`яснено її право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідчка своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористалася. Третя особа своїм правом на подання пояснень на позовну заяву також не скористалася. Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963 р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 28.11.2000 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір № 434 купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований 28.11.2000 року на Універсальній Товарній Біржі "Марія" в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 434 та зареєстрований в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 05.12.2000 року за реєстровим № 13022. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Пунктом 4 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992 р. № 13 та від 25.05.1998 р. № 15) Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Судом встановлено, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved