Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник Мицак Н.Т., звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що він [PERSON] , [INFO] , проживав однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини тобто з 2000 року до часу її смерті по [INFO] . Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 20 січня 2026 року задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Представник заявника адвокат Мицак Н.Т. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлена у встановленому законом порядку, на виконання ухвали суду від 20 січня 2026 витребувану інформацію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю заявника [PERSON] . В неї була мати - [PERSON] , у якої була рідна сестра [PERSON] , яка доводиться їй рідною тіткою, а її сину - двоюрідною бабусею. Коли [PERSON] захворіла, її син [PERSON] , десь у 2000-2001 роках переїхав до неї мешкати та доглядав за нею, допомагав їй по господарству, готував, здійснював закупівлю продуктів. Оскільки у [PERSON] не було своїх дітей, [PERSON] був її улюбленим онуком. Мешкали вони за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] прописала [PERSON] у вказаній квартирі, щоб потім при приватизації в нього була своя частина власності (свій кут). [PERSON] мешкала у квартирі все життя та була там зареєстрована. Частина квартири 1/2 належить заявнику (її сину), інша частина - померлій [PERSON] . Вона не зверталася до нотаріуса після смерті своєї тітки [PERSON] , а її син, [PERSON] звернувшись до нотаріуса отримав відмову, у зв`язку з неможливістю встановити факт спільного проживання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] є його знайомим, з яким вони тривалий час мають дружні відносини. Померлу [PERSON] він знав особисто, як сусідку, оскільки раніше він мешкав за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] вони і познайомилися, коли той приходив до [PERSON] . На початку 2000 років [PERSON] захворіла та [PERSON] став за нею доглядати та мешкати з нею, допомагати по господарству. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що заявником у справі є [PERSON] , що засвідчується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданий 05.03.1997 року Тернівським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.6-7). Відповідно до витягу з реєстру Тернівської територіальної громади від 22.10.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.05.1992 року (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14 листопада 2006 року (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке складається з 1/2 частки в праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло виданого 02.08.1993 року зареєстроване у реєстрову книгу за №13-19/19, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) (а.с.11). З довідки виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 22.10.2025 №2283, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.10.2025 після смерті [PERSON] , 30.10.2025 приватним нотаріусом Молодих С.І. було заведено спадкову справу № 145/2025, номер у спадковому реєстрі 74799587 (а.с.56). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30.10.2025 №83076681 встановлено, що відомості відносно [PERSON] , [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 57). Відповідно до копії спадкової справи №145/2025 щодо майна померлої [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І., 30.10.2025 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , повідомивши про те, що прийняв спадщину у визначений законом строк, так як є спадкоємцем четвертої черги за законом, так як проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.42). Постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І. від 30.10.2025, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину в праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду, нотаріус не може безспірно встановити зазначені обставини (а.с. 9, 66). На підтвердження того, що померла [PERSON] є двоюрідною бабкою з боку матері заявника [PERSON] , було надано копію паспорта [PERSON] (а.с.14), свідоцтво про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 20.11.1987 (а.с.16), з яких вбачається, що [PERSON] є матір` ю заявника. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020941211 від 07.09.2018 вбачається, що дошлюбне прізвище матері заявника було « [PERSON] » (а.с.17). З свідоцтва про народження [PERSON] (матері заявника) серії [NUMBER] від 10.12.1956 (а.с.19) вбачається, що її матір`ю була [PERSON] , прізвище якої до укладення шлюбу було [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.1956 (а.с.19). З вказаного свідоцтва також вбачається, що місце народження [PERSON] зазначено Черновицька область, Вижницький район, с.Лукивці. З довідки про реабілітацію №021/11-р-30 від 20.02.1995 видно, що вона видавалася гр. [PERSON] , 1931 р.н. (а.с.18). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , видно, що вона народилася [INFO] у с.Н.Лукивці Вижницького району Черновицької області, та її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.16). Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, відповідно до ст.1264 ЦК України, заявник бажає встановити факт його постійного проживання разом із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини для можливості в подальшому отримати право на спадкування після її смерті на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №523/9720/17 від 01.09.2021 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриттяспадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, зокрема надасть йому можливість оформити спадщину після смерті [PERSON] . З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що матеріалами справи та показами свідків доводиться факт спільного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] більше п`яти років до дня смерті [PERSON] , а саме з 2000 року по день смерті останньої по [INFO] . Таким чином, вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved