Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання матері їхньої спільної дитини [PERSON] у розмірі однієї шостої від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2023 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27 жовтня 2023 року. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між ними має формальний характер, у зв?язку з чим двоє з подружжя виявили бажання розірвати шлюб в судовому порядку. [PERSON] 27 листопада 2025 року через представника звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, про що їй та її представнику стало відомо 4 грудня 2025 року, а копію позову отримано представником на його офіційну електронну адресу 5 грудня 2025 року. Яворівським районним судом Львівської області відкрито провадження у справі N?944/6451/25. Ухвалою суду від 16.12.2025 відмовлено у прийняті зустрічного позову про стягнення аліментів в межах даного провадження, тому вона звертається до суду з позовною заявою в загальному порядку. Від шлюбу вона та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення до суду з позовом, вона з дитиною проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Всі встановлені в законодавстві обов?язки по вихованню дитини на даний час самостійно виконує вона. Станом на сьогодні, відповідач сплачує на утримання дитини орієнтовно 7 000 гривень, що підтверджується квитанцією з її карткового рахунку. Однак, такі виплати мають нестабільний характер та існує ймовірність того, що відповідач припинить матеріально забезпечувати дитину. Враховуючи зазначене, вона вирішила формалізувати стосунки з відповідачем щодо утримання спільної дитини шляхом отримання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання дитини. Крім цього, згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є працездатною особою і спроможній платити аліменти, як на утримання сина, так і на її утримання, як дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу. На підставі ст.182 СК України при визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину та на її утримання, просить суд взяти до уваги наступні обставини: вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 гривень, що в теперішній час зовсім недостатньо для існування та утримання дитини. Відповідач працює у Військовій частині [NUMBER] , отримує заробітну платню у розмірі, приблизно 25 000 гривень та в деякі місяці складає 45 000 гривень, і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття сина, які вкрай необхідні для його існування і становлення та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином трьох років. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09 лютого 2026, є дата складення повного судового рішення 12 лютого 2026. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. 27 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27 жовтня 2023 року. Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 22 лютого 2024 року. [PERSON] проживає разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/001864666 та №2025/015707065. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримання в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання аліментів від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 333/1701/18. Отже, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини є особливим видом права подружжя на утримання. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання неможливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене вище, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п.1 ч. 1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 605,60 грн. віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved