Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У вересні 2025 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Ломей Д. В., звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 240 євро, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.09.2025 року складає 11 632,2 грн, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2011 року, який було розірвано рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.11.2017 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу позивач разом з дітьми проживає за кордоном, а саме на території Словаччини. Донька [PERSON] , [INFO] , вже досягла повноліття, але продовжує навчання у вищому учбовому закладі, у зв`язку з чим потребує додаткових коштів на своє утримання. [PERSON] прийнята на 2025/2026 навчальний рік на філософський факультет Університету Матея Бела в Банській Бистриці на денну форму навчання за спеціальністю «Філологія» за програмою навчання «Англійська мова для перекладу в бізнес-практиці». Попри досягнення повноліття, донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, оскільки навчання вимагає значних фінансових витрат, зокрема на оренду житла, яке стало необхідним у зв`язку з тим, що університет знаходиться в іншому місті - Банська Бистриця, тоді як позивач із донькою проживають у місті Галанта. [PERSON] не має можливості самостійно забезпечити себе у зв`язку з навчанням на денній формі та високими витратами на проживання. Варто зазначити, що вартість життя у Словаччині істотно перевищує середній рівень Україні, зокрема щодо: харчування, комунальних послуг, медичного забезпечення; одягу та побутових потреб. Прожитковий мінімум у Словаччині з 01.07.2025 року становить: 284,13 євро на місяць, якщо це одна доросла фізична особа, 129,74 євро на місяць, якщо це неповнолітня дитина на утриманні або дитина на утриманні, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 02.09.2025 року складає 13771,07 грн. та 6288, 17 грн. відповідно. У зв`язку з територіальною віддаленістю місця навчання від місця постійного проживання, що унеможливлює щоденне повернення додому, донька змушена орендувати житло, що є додатковим фінансовим навантаженням. Таким чином, для здобуття освіти [PERSON] потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Відповідно до квартири, 15.08.2025 укладеного договору оренди квартири року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на період з 01.09.2025 року по 31.08.2026 року, орендна плата за користування 1-кімнатною квартирою, яка розташована у Банській Бистриці, становить 480 євро на місяць. Позивач не має можливості самостійно покривати витрати дитини на оренду житла, тому звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання та просить зобов`язати відповідача сплачувати 50% від вартості оренди житла, передбаченої договором оренди квартири від 15.08.2025 року. За таких обставин позивач через свого представника звертається до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки в неї не вистачає коштів самостійно утримувати дитину, а відповідач, як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу спільній дитині. Рух справи 12 вересня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. Ухвалою Татарбунарського районного суду від 15 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Татарбунарського районного суду від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Представник позивача, адвокат Ломей Д. В. надав до суду заяву, в якій підтримав доводи позовної заяви у повному обсязі, просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. [PERSON] не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду. Поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року (справа № 2/513/2558/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Дружині залишено шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.13-14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.06.2021 року (а.с.11). З копії посвідки на проживання у Словацькій Республіці [NUMBER] від 09.04.2024 року вбачається, що вона видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , вид посвідки: Особа з довготривалим проживанням ЄС; дійсно до 08.04.2034 р. Переклад з словацької мови на українську мову виконав перекладач [PERSON] (а.с.18-19, 20-21). З копії підтвердження надання/продовження толерованого перебування на території Словацької республіки видно, що [PERSON] отримала тимчасовий притулок, яке надає право перебувати у Словацькій республіці з 06.03.2022 по 04.03.2026 р. Переклад з словацької мови на українську мову виконав перекладач [PERSON] (а.с.22, 23). Відповідно до рішення про вступ на навчання від 19.05.2025 року за вих. №282/2025 [PERSON] прийнята на 2025/2026 навчальний рік на філософський факультет Університету Матея Бела в Банській Бистриці на денну форму навчання за спеціальністю «Філологія» за програмою навчання «Англійська мова для перекладу в бізнес-практиці». Переклад з словацької мови на українську мову виконав перекладач [PERSON] (а.с.25,26). Відповідно до договору оренди квартири, укладеного 15.08.2025 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на період з 01.09.2025 року по 31.08.2026 року, орендна плата за користування 1-кімнатною квартирою, яка розташована у Банській Бистриці, становить 480 євро на місяць. Переклад з словацької мови на українську мову виконав перекладач [PERSON] (а.с.28-32, 33-38). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У справі, яка розглядається, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , (донька сторін) досягла віку, який перевищує 18, але її вік є меншим 23 років, 19.05.2025 року вона прийнята на 2025/2026 навчальний рік на філософський факультет Університету Матея Бела в Банській Бистриці на денну форму навчання за спеціальністю «Філологія» за програмою навчання «Англійська мова для перекладу в бізнес-практиці», самостійно орендує житло, орендна плата за користування 1-кімнатною квартирою, яка розташована у Банській Бистриці, становить 480 євро на місяць, навчання на денній формі позбавляє останню можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач є її батьком, є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку і доказів протилежного суду не надано. Суд враховує, що відповідач не скористався правом на подання відзиву, не надав доказів щодо наявності інших утриманців, не надав доказів незадовільного майнового стану, тощо, а судом не встановлено наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки. Разом з цим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Зважаючи на надані позивачем докази, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 11 632,20 грн відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Суд визначає, що аліментне зобов`язання має бути виражене в грошовій одиниці України, оскільки у суду немає достатніх підстав вважати, що платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті. Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки за результатами розгляду справи Встановивши, що донька відповідача [PERSON] навчається на філософський факультет Університету Матея Бела в Банській Бистриці на денну форму навчання за спеціальністю «Філологія» за програмою навчання «Англійська мова для перекладу в бізнес-практиці», самостійно орендує житло та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а її батько [PERSON] , який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, суд дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Визначений позивачем розмір аліментів є необхідним та стримано достатнім для забезпечення потреб доньки [PERSON] , її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо судових витрат Згідно із п. 3 ч. 1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» яка передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до п. 8статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, Закону України Про судовий збір з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial