Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.10.2025 звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохав стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 09.06.2007 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2017 року розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним (рішення про визначення місця проживання дитини від 12.05.2021 року у справі № 639/6903/20) та повністю знаходиться на його утриманні та вихованні. Після повномасштабного вторгнення росії в Україні він разом із донькою евакуювалися у м.Полтава, де зараз і проживають. Відповідач з донькою не спілкується, ніякої допомоги на утримання дитини не надає, мешкає окремо, обов`язки матері не виконує. Відповідач є фізично здоровою та працездатною. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує (а.с.39). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи 12.01.2026 року на 08.30, про що свідчить Рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.38), та належним чином повідомленою про судове засідання 12.02.2026 року о 09.00, про що свідчить розписка про направлення судової повістки (а.с.41), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09.06.2007 року перебували в шлюбі , який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року (справа № 639/8925/16-ц, провадження № 2/639/559/17) (а.с.7) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 14 травня 2013 року, актовий запис № 187 (а.с.10). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року у справі № 639/6903/20 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с.7-12). Згідно довідки Полтавського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 6 «Дивограй» від 25.08.2022 року, [PERSON] разом із родиною [PERSON] , [INFO] , тимчасово проживають як ВПО у Полтавському закладі дошкільної освіти з 04.03.2022 по 26.08.2022 (а.с.13). Згідно довідки Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 44 «Волошка» від 03.08.2023 року, [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] з 26.08.2022 року по 03.08.2023 року (а.с.14). З Довідок від 09.08.2023 року № 1603-5002899868 та від 09.08.2023 року № 1603-5002899865 слідує, що [PERSON] та [PERSON] проживають як ВПО за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, перебуває на його утриманні, відповідачка не спростувала, що не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідач є особою працездатного віку, відомості про перебування на утриманні інших осіб відсутні, не заперечує проти утримання доньки, так як зобов`язаний це робити відповідно до ст. 180 СК України.. Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки та дитини, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved