Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У червні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 23.06.2023 перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільних дітей подружжя не має, підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з дружиною, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Остаточно шлюбно-сімейні відносини припинені наприкінці 2023 року, коли відповідач виїхала на інше місце проживання. З того часу сторони відносини не підтримують, кожен з них живе своїм життям, шлюб існує лише формально. Відповідач у категоричній формі відмовилася від звернення до органів РАЦС із заявою про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 07.07.2025 позовну заяву залишено без руху. 24.07.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків. 25.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив судовий розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, позов просив задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 23.06.2023 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 23.06.2023 Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №237. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач не змінювала прізвище (а.с.4). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала втрата взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, сторони не проживають спільно, примирення між ними неможливе. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved