Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

05.09.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір №59227697, за умовами якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - Сума кредиту - 5500.00 грн.; - Строк користування кредитними коштами - 730 днів, з 27.05.2024 та закінчується 26.05.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. - Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять - 1.00 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні Програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. - Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу Кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на Рахунок Позичальника/Картковий рахунок Позичальника. Відповідач підписавши Кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язався повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором (Графіку розрахунків (платежів), зокрема Протягом Дисконтного (пільгового) періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, а після закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, зокрема, але не виключно: порушення Позичальником строків оплати процентів, невжиття заходів щодо підтвердження його фінансового стану, тощо Кредитор має право вимагати дострокового погашення усієї заборгованості за Кредитом. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на час подання цього позову строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 11.08.2025 було укладено договір № 11-08/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №59227697. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 59227697. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №59227697 від 27.05.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26530.00 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5500.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20590.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 440.00 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - Інфляційні збитки - 0.00 грн. - Нараховані 3% річних -0.00 грн. Ухвалою судді від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.09.2025 року відповідач подав до суду відзив, вказавши, що позов є необгрунтованим, у задоволенні якого необхідно відмовити з наступних підстав: Так, у позові позивач вказує, що 27.05.2024 року, між відповідачем та TOB «ЕКО ФІН» нібито за допомогою сайту кредитодавця, було укладено Договір про споживчий кредит №59227697, згідно якого він отримав кредитні кошти у розмірі 5500,00 гривень, строком кредитування на 730 календарних днів з 27.05.2024 року по 26.05.2026 року. 11.08.2025 року, між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», було укладено Договір № 11-08/25 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 59227697 (як вважає Позивач). У зв`язку з нібито неналежним виконанням умов договору з боку відповідача, він нібито має заборгованість перед позивачем у розмірі 26 530,00 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5500,00 гривень, по процентам в розмірі 20 590,00 гривень, заборгованість по процентам згідно договору з моменту відступлення прав вимоги - 440,00 гривень, які позивач просить стягнути з нього на свою користь. Відповідач вважає, що вказані позивачем обставини спростовуються копіями вказаних документів, а саме: наданий Позивачем Договір про споживчий кредит № 59227697 від 27.05.2024 року, відповідачем не підписано, в самому ж Договорі вказано що йому нібито було направлено Одноразовий ідентифікатор (невідомо куди) 27.05.2024 року, та вказано введено 27.05.2024 року (невідомо де і ким), більш того, підпис директора TOB «ЕКО ФІН» чи то електронний чи звичайний також відсутній, отже сторони наданого позивачем Договору не підписували, та його умови не узгоджували, доказів того факту, що саме відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано вказану позивачем Пропозицію, у матеріалах справи відсутні. Відповідач вказує, що наданого Позивачем графіку розрахунку платежів він також не підписував, більш того, підпис директора ТОВ «ЕКО ФІН» чи то електронний чи звичайний також відсутній у графіку розрахунку платежів, отже сторони наданого позивачем Графіку розрахунку платежів не підписували, та його умови не узгоджували. Також відповідач зазначає, що відсутні як його підпис так і підписи представників первісного кредитора на Інформаційному повідомленні від 27.05.2024 року, який є Додатком № 2 до Кредитного договору, в Заяві про пролонгацію від 14.06.2024 року, також відсутній його електронний підпис та і підпис первісного кредитора, в Додатковому Договорі про пролонгацію № 1/2927697 від 14.06.2024 року, у графіку платежів в новій редакції від 14.06.2024 року також відсутній його електронний підпис та і підпис первісного кредитора, також, наступні Заяви про пролонгацію відповідач вказує, що також не підписував, підписи сторін відсутні як звичайні так і електронні, отже, відповідач стверджує, що жодного документу з позивачем він не підписував, з умовами Договору та додаткових угод до нього не погоджувався. З наданими Позивачем Правилами надання коштів у позику відповідач також не ознайомлювався, з Офіційними правилами Акції, він також ознайомлений не був, з наданими позивачем Правилами не погоджувався та їх не підписував. Відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання ним кредитних коштів. Відповідач вказує, що позивачем до матеріалів справи додано Квитанцію № 41680 - 18766 - 21443, згідно якої ТОВ «ПРОФІТ ГІД», до якого він взагалі жодного відношення не має, нібито перерахувало кошти, невідомо кому, жодних ідентифікуючих даних у вказаному документі немає. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факту отримання ним кредитних коштів належними доказами, доказів, які мають статус первинного документа, з числа визначених Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578\\5, позивачем не надано. Отже, відповідач вважає що вказаний позов є надуманим, взагалі не обгрунтованим, у задоволенні якого він просить відмовити повністю. 29.09.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача доводить укладення міжТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКО ФІН» і [PERSON] договору про споживчий кредит № 59227697 та отримання відповідачем кредиту в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот гривень 00коп.), а також - виникнення права вимоги у позивача за договором відступлення прав вимоги. Представник позивача вказує, що відзив є необґрунтованим та таким, що не підлягає взяттю до увагу, з огляду на наступне. У відповідності до Правил (в редакції від 27.10.2023 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЕКО ФІН », а саме п. 5.1. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті. Для цього Товариство, розміщує в Особистому кабінеті пропозицію Заявнику/Позичальнику про укладення Кредитного договору (оферту). Якщо відповідно до вимог законодавства Товариство зобов`язано до укладення кредитного договору надати Заявнику/Позичальнику Паспорт споживчого кредиту, зазначений Паспорт споживчого кредиту надається Заявнику/Позичальнику разом із офертою/проектом кредитного договору, що розміщується в його Особистому кабінеті. Додатково до укладення кредитного договору Заявник/Позичальник має ознайомитися з Паспортом споживчого кредиту, розміщеним на Веб-сайті Товариства https://cashtancredit.com.ua/document. Приймаючи пропозицію про укладення кредитного договору Позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією, викладеною в Паспорті споживчого кредиту. Із врахуванням вищезазначеного, відповідач до введення одноразового ідентифікатора детально ознайомлений із умовами договору та прийняв відповідну пропозицію (оферту), що підтверджується вищезазначеною процедурою та умовами Правил. На підтвердження вищезазначеного до позовної заяви долучено сам договір із зазначенням одноразового ідентифікатора, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Додані до позовної заяви докази були належним чином завірені. Доводи відповідача про не укладання договору не відповідають дійсності, окрім того, у матеріалах справи наявні зображення відповідача, які були ним надані первісному кредитору під час укладання договору. Платіжною інструкцією, підтверджується, що 27.05.2024 року 09:24:36 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано кредитні кошти у розмірі 5500,00 грн. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у Договорі про споживчий кредит/кредитний договір № 59227697 від 27.05.2024. Ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження Відповідача не заслуговують на увагу. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що Відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, він мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень Вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсними, тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Зважаючи на вищезазначене, представник позивача просить звернути увагу на те, що на противагу наданим доказам, які підтверджують зазначені обставини та обґрунтовують заявлені позовні вимоги, відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. Представник позивача просить позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] по справі № 347/1878/25 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. 12.02.2026 року представник позивача Німченко А.Р. подала до суду заяву, якій просить здійснити розгляд справи, що призначений на 12.02.2026 року на 10:30 год., за відсутності уповноваженого представника ТОВ «Факторинг Партнерс» за наявними у справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 27.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №59227697, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі - 5500,00 грн. строком на 730 днів, з 27.05.2024 по 26.05.2026 (включно), який складається із дисконтного (пільгового) періоду 14 днівта поточного періоду 716 днів. (п.2.2., п.2.3., п.2.4., п.2.5. Договору). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних ( Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду(п.2.6., п.2.7. Договору). Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства Відповідно до квитанції №41680-18766-21443 вбачається, що 27.05.2024 року о 09:24:36 на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , 3167707516, за кредитним договором № 59227697 від 27.05.2024 ТОВ «ЕКО ФІН» перерахувало кредитні кошти у розмірі 5500,00 грн. Отже, кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу Кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на Рахунок Позичальника/Картковий рахунок Позичальника. На підставі наданої виписки за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН» [PERSON] станом на 11.08.2025 року має заборгованість у сумі 26090,00 грн., яка складається з тіла кредиту - 5500,00 грн. та відсотків - 20590,00 грн. 11.08.2025 було укладено договір № 11-08/25 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №59227697. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 59227697. Відповідно до виконаного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» розрахунку заборгованості вбачається, що[PERSON] станом на 20.08.2025 року має заборгованість, яка становить 26530,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 5500,00 грн. та заборгованості за відсотками - 21030,00 грн. Також, 29.09.2025 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати докази у Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» (Код ЄДРПОУ). Ухвалою судді від 10.10.2025 року клопотання представник позивача про витребування доказів задоволено. 05.11.2025 року відповідно до витребуваних судом письмових доказів - Банк - емітент АТ «ПРИВАТБАНК» надав суду інформацію: На ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). За період з 27.05.2024 року по 01.06.2024 року на платіжну картку було зарахування коштів у сумі 5500,00 грн. Повний номер картки № [NUMBER] ( [NUMBER] )[PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] . Відповідно до витягу з Акту №16 від 22.08.2025 року про надання юридичної допомоги - розмір правничої допомоги становить 13000 грн. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договорів про надання фінансових кредитів. Зазначені договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції(оферти)у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 вказаного закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20, а саме суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд робить висновок про належне укладення кредитного договору №59227697 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ«ЕКО ФІН». Договір позики є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредиторам здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісними кредиторами чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, [PERSON] надані не були. До правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник теж не звертався. Тобто будь-яких засобів доказування на обґрунтування своїх заперечень проти позову, в тому числі і щодо відсутності зобов`язань, відповідач не надав, судом не було здобуто, а матеріали справи їх не містять. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги Факторові і в ньому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає того обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Ч. 1ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №59227697 від 27.05.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 20.08.2025 року включно становить 26530,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 5500,00 грн.; заборгованості за відсотками - 21030,00 грн. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув кредитні кошти у строк, встановлений договором, заборгованість підлягає стягненню з відповідача в межах строку кредитування. З огляду на встановлені судом обставини, надані суду позивачем докази, враховуючи, що відповідачем укладений з товариством договір не оспорено, не спростовано розмір заборгованості, який пред`явлено позивачем до стягнення, розмір заборгованості підтверджено належними доказами, а тому суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції №0550570005 від 29.08.2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснювало АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» на підставі договору про надання правової допомоги 02-07/2024 від 02.07.2024 року. Відповідно до витягу з Акту №16 від 22.08.2025 рок про надання юридичної допомоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" поніс витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 13000 грн., яка складається з усної консультації на суму 4000 грн за дві години та 9000 грн за складання позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи документи є підставою для відшкодування позивачу відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (співмірності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу та фактично наданих послуг), з огляду на те, що позовну заяву розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, позивач є фінансовою установою і надання фінансових послуг і стягнення заборгованості є її основним видом діяльності, сталість судової практики при вирішенні аналогічних спорів, а адвокатом було фактично складено позовну заяву - суд приходить до висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 13000 грн. до 9000 грн. З огляду на викладене вище з відповідача на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. На підставі ст. ст. 202, 204, 207, 213, 247, 251, 252, 509, 512, 514, 525, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 631, 634, 637, 638, 639, 641, 642, 1048, 1054, 1056-1, 1082 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», 12,81,78, ЦПК України,

Outcome: approved