Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

14 січня 2026 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначала, що 29.09.2025 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за призначенням пенсії. Зазначає, що супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.10.2025 № 1500-0217-8/168088 їй направлено рішення заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.10.2025 № 155250036974 про відмову у призначенні пенсії та виписку з ЕПС (роздруківку стажу). Рішенням заявниці відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано трудовий стаж в період з 17.09.1986 по 18.09.1989 та з 09.10.1989 по 31.08.1994. Стверджує, що підставою відмови у зарахуванні вищевказаного періоду стажу вказано, що виправлення у трудовій книжці її дати народження завірене не належним чином. Таким чином, заінтересованою особою не визнано належність [PERSON] трудової книжки та вона звертається до суду з відповідною заявою. Ухвалою судді від 16.01.2026 року відкрито окреме провадження по цій цивільній справі та призначено судове засідання на 12.02.2026 року на 12.00 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання, призначене на 12.02.2026 року сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Заявник [PERSON] звернулась до канцелярії суду з заявою про розгляд справи за ъъ відсутності, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, звернувся через систему «Електронний суд» з заявою про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2025 року [PERSON] , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначенням пенсії. Електронною автоматизованою системою Пенсійного фонду, за екстериторіальним принципом, заяву направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.10.2025 № 1500-0217-8/168088 [PERSON] направлено рішення заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.10.2025 № 155250036974 про відмову у призначенні пенсії та виписку з ЕПС (роздруківку стажу). Зазначеним рішенням № 155250036974 від 06.10.2025, за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності (з 17.09.1986 по 18.09.1989, з 09.10.1989 по 31.08.1994) згідно трудової книжки ( [NUMBER] ), титульна сторінка якої містить виправлення дати народження заявниці, не завірене належним чином. Згідно копії трудової книжки [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи, змінено прізвище з заявниці з дошлюбного « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] ». Також у трудовій книжці виправлено технічну описку в даті народження заявниці: замість помилково зазначеного року народження 1985 рік, виправлено на вірний 1965 рік. Пунктом 2.13. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої спільним наказом Міністерства Праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58 визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно матеріалів справи, на титульній стороні трудової книжки [NUMBER] Одеським закладом дошкільної освіти дитячим садком № 128 Одеської міської ради, код ЄДРПОУ: 26389998, вказано про внесення відповідних змін щодо дати народження та прізвища, у записі міститься посилання на паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.08.1996. Зміни завірено підписом директора та печаткою закладу. Факт зміни прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 30.08.1986 року, паспортом громадянки України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.08.1996, де на сторінці 10 зроблено відмітку про укладення шлюбу з [PERSON] , реєстраційним номером карткою платника податків заявниці. Отже, зроблені у трудовій книжці [NUMBER] виправлення відповідають іншими документам, наданим заявницею, а саме відомостям, що містяться у паспорті, свідоцтві про народження, реєстраційному номері облікової картки платника податків заявниці. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами. Суд розглядає справи про встановлення факту, згідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо). З наданих заявником доказів вбачається, що доводи є законними та обґрунтованими. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності документу [PERSON] . Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved