Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Дудурич Ігор Володимирович, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує наступним. [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 08.06.2016 року. В подальшому, 29.09.2020 року між сторонами укладено шлюб. Після одруження позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». 30.01.2024 року між сторонами було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням від 30.01.2024 року. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач є батьком дитини [PERSON] , проте на протязі тривалого часу ухиляється від її утримання. Відповідач матеріально забезпечений, оскільки отримує військову пенсію, відомості про інше джерело його доходів позивачу не відоме. Позивач самостійно утримує та виховує дитину [PERSON] . Дитина зареєстрована та проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.06.2025 року, актом обстеження умов проживання від 14.05.2025 року, витягом від 12.06.2025 року. Позивач самостійно виховує дитину [PERSON] , а батько дитини участі в житті дітей не приймає, що підтверджується довідкою сімейного лікаря від 02.06.2025 року, довідкою з навчального закладу від 29.05.2025 року. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами нема. Для дитини забезпечені належні умови для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку. Дитина добре вчиться, займається мистецтвом, що підтверджується довідкою від 10.06.2025 року, довідкою про оплату за навчання від 11.03.2025 року. На даний момент позивач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , де проходить військову службу за мобілізацією з 15.03.2023 по сьогоднішній день, що підтверджується направленням від 14.03.2023 року. Проте коштів позивачу не хватає для утримання дитини [PERSON] , тому вона змушена звернутися до суду для захисту прав дитини. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, її представник в судове засідання не з`явились, до суду представник подав заяву, згідно з якої просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну зареєстровану адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 08.06.2016 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, батьки [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2024 у справі №308/18524/23 ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29 вересня 2020 року у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1624. Після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно з довідкою Чопської міської ради від 12.06.2025 №584 щодо відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 14.05.2025 за місцем проживання позивачки та її дітей здійснено умови для навчання, зростання та розвитку. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2025/007808411 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів додано довідку від 02.06.2025 про перебування [PERSON] на обліку в КНП «Чопський центр ПМСД» ЧМР про те, що мати дійсно регулярно звертається за медичною допомогою, батько в лікуванні дитини участі не приймає. Згідно з довідкою Чопського ліцею Чопської міської ради від 29.05.2025 №1-22207, така видана [PERSON] , [INFO] , в тому що він дійсно навчається в Чопському ліцеї Чопської міської ради Закарпатської області в 3-Б класі. [PERSON] регулярно відвідує заняття у закладі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мама, [PERSON] , виховує сина [PERSON] самотужки, постійно спілкується з класним керівником, цікавиться життям свого сина у закладі. Батько [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з класним керівником, не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори. Дитину до закладу приводить і забирає мама. [PERSON] знаходиться на повному утриманні мами. Згідно з довідкою Чопської музичної школи Чопської міської ради від 10.06.2025 №42-д така видана [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] в тім, що дійсно її син [PERSON] , [INFO] , учень 3 класу Чопської музичної школи, з 2023 року по класу скрипки у викладача [PERSON] . За час навчання [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута, активно приймає участь у концертному житті школи, виконує домашні завдання. Повний контроль за успіхами учня веде мати [PERSON] , яка супроводжує дитину до закладу, спілкується с викладачами, іншими батьками учнів, регулярно відвідує концерти та інші заходи, в яких приймає участь її син та своєчасно вносить батьківську плату за його навчання. Батько дитини, [PERSON] , в школу жодного разу не з`являвся, на контакт з викладачами школи по засобам зв`язку не виходив, успіхами свого сина не цікавився, концертні виступи сина не відвідував. Згідно з направленням Військової частини [NUMBER] від 14.03.2023 №5/29 [PERSON] , [INFO] , направляється для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, проходження служби в резерві під час мобілізації в особливий період, проходженням навчальних зборів, як кандидата на проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] Державної спеціальної служби транспорту на посаді діловода служби тилу військової частини [NUMBER] . У позивачки є син від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, законодавством не визначено як нижньої межі, так і обмежень при розгляді такої справи у позовному провадженні. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на один місяць становить: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Проаналізувавши докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2025 року (дня звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Суду не надано доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, як вказує позивачка, такий є військовослужбовцем і отримує грошове забезпечення. Обов`язок щодо утримання дитини є безумовним і не залежить від наявності шлюбу між батьками чи інших обставин. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial