Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її діду [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , складеного 01.02.2013 на її на користь, посвідченого секретарем Козлиничівської сільської ради Ковельського району, РН №11, зареєстрованого в електронному Спадковому реєстрі за № 54599642. Заява мотивована тим, що вона, як спадкоємець за заповітом після смерті діда, прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем на час його смерті. До складу спадкового майна входить належний діду житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживає, а також належні [PERSON] земельні ділянки. Маючи намір реалізувати свої спадкові права після смерті діда, звернулася до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не виявилося можливим через помилку в даті народження спадкодавця [PERSON] у заповіті - 07.01.1922 , в той час як дійсною датою народження діда є [INFO] . Через зміну держателя Спадкового реєстру виправити виявлену у заповіті помилку щодо дати народження діда в позасудовому порядку неможливо, тому просила встановити факт належності документу в судовому порядку. 06.01.2026 суд відкрив провадження, витребував докази, призначив судове засідання. На виконання ухвали суду про витребування доказів 13.01.2026 Ковельською державною нотаріальною конторою скеровані до суду матеріали спадкової справи №480/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкової справи №481/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити з підстав у ній викладених. На її думку помилка щодо дати народження діда у заповіті була допущена при оформленні і посвідченні заповіту, на яку ні вона, ні [PERSON] не звернули уваги. Заявник повідомила, що спору щодо спадкового майна немає. Її мати [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] та [PERSON] , померла в 1995 році, а баба [PERSON] померла [INFO] . Представник Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, скерував суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав на відсутність заперечень з приводу заяви [PERSON] . Суд, заслухав доводи заявника, вивчив матеріали справи і перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення рішення є 09.02.2026. Заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. У цій справі необхідність встановлення факту належності документа особі пов`язана із реалізацією заявником спадкового права на нерухоме майно. [PERSON] помер [INFO] у віці 91 рік в с.Луківка Ковельського району (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 07.03.2013 Козлиничівською сільською радою Ковельського району Волинської області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке включає житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно з записами в погосподарській книзі Козлиничівської сільської ради №5 за 2002 рік за адреою: [ADDRESS] , рахувалося господарство [PERSON] , який з 1972 року проживав та був зареєстрований за цією адресою і виписаний у зв`язку зі смертю, помер [INFO] . Крім нього у цьому господарстві зареєстрована та проживає з 1980 року внучка [PERSON] дотепер (довідка Поворської сільської ради Ковельського району №1260 від 21.11.2024). 01.02.2013 у Козлиничівській сільській раді Ковельського району посвідчений заповіт (РН 11), відповідно до якого [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] , все належне йому майно заповів заявнику [PERSON] . У заповіті вказана дата народження заповідача - [INFO] . Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за №54599642. Заявник [PERSON] на час смерті [PERSON] , а саме з 1980 року, проживала в [ADDRESS] (довідка Поворської сільської ради Ковельського району №1260 від 21.11.2024) та з 27.07.2009 зареєстрована за вказаною адресою (паспорт громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , сторінка 11 з відміткою про реєстрацію особи). [PERSON] 18.12.2024 звернулася до Ковельської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , на підставі цієї заяви заведена спадкова справа №481/2024. Частиною 1 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. За положеннями статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. У відповідності до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. За положеннями ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідності до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти. Суд встановив, що під час оформлення заявником спадкових прав після смерті [PERSON] нотаріусом виявлена помилка в заповіті щодо дати народження заповідача. У заповіті вказана дата народження [PERSON] - [INFO] , разом з тим в інших документах спадкодавця його дата народження є [INFO] , що є перешкодою для оформлення заявником своїх спадкових прав після смерті діда. Нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області [PERSON] відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , заявнику рекомендовано звернутися за місцем посвідчення заповіту, а у випадку відмови до суду (лист №1245/01-16 від 25.11.2025). Поворська сільська рада Ковельського району не має можливості виправити помилку в заповіті (лист Поворської сільської ради Ковельського району №270/3.05/2-25 від 23.09.2025), і у зв`язку з цим звернулася із листом до Волинської філії ДП «Національні інформаційні системи». У повідомленні ДП «НАІС» від 17.03.2025 зазначено, що виправити дату народження заповідача в заповіті від 01.02.2013, РН 11, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за №54599642 неможливо, оскільки в 2013 році такі відомості вносилися попереднім адміністратором Спадкового реєстру ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України і дана інформація до ДП «НАІС» не передавалася. Отже встановлення юридичного факту належності документа спадкодавцю має для заявника юридичне значення, а помилку в заповіті щодо дати народження заповідача неможливо виправити в позасудовому порядку. Вирішуючи питання щодо існування даного факту суд виходить з такого. [PERSON] ( [PERSON] ) народився [INFO] в селі Біща (Biszcza) Люблінського воєводства Республіки Польща, батько [PERSON] ( [PERSON] l), про що зазначено у свідоцтві про народження, Республіка Польща (а.с.12). У заповіті, посвідченому секретарем Козлиничівської сільської ради Ковельського району, реєстровий номер 11, місце народження [PERSON] зазначене аналогічне. В спірному заповіті місце проживання [PERSON] вказане: [ADDRESS] . У свідоцтві про смерть зафіксовано, що [PERSON] помер в с.Луківка Ковельського району. Факт проживання та смерті [PERSON] у [ADDRESS] підтверджено довідкою Поворської сільської ради Ковельського району. Разом з тим у заповіті дата народження заповідача вказана 07.01.1922. Не зважаючи на вказану вище розбіжність у даті (числі місяця січня 1922 року) [PERSON] , а саме: « [INFO] » та інших його документах « [INFO] », інформація щодо інших його даних, зокрема, імені, прізвища, по батькові, місяця та року народження, місця народження, адреси проживання, дати смерті тотожна, а тому виключає будь-який сумнів щодо належності заповіту, в якому дата народження заповідача помилково вказана як [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд доходить висновку про наявність в заповіті технічної помилки. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.03.2021 року справа №692/1164/18 провадження №61-14767св20, розбіжності щодо прізвища, імені та батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та в заповіті на переконання суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Хоча заповіт містить технічну помилку, але вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, та при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Наявність технічної помилки не спростовує волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту. Окрім того, наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 522/904/16-ц та від 03.07.2019 у справі № 725/2412/15-ц). Суд перевірив, що спір щодо спадкового майна після смерті [PERSON] відсутній. За матеріалами спадкової справи №481/2024 інші онуки [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] подали заяви нотаріусу про те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті діда пропустили, на спадщину після смерті [PERSON] не претендують. З урахуванням наведеного, заяву необхідно задовольнити. Смерть особи, щодо якої встановлюється юридичний факт, не є перешкодою для ухвалення рішення, оскільки встановлення юридичного факту щодо померлих не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, не пов`язано з їхньою цивільною правоздатністю та дієздатністю, а лише підтверджує існування обставин, які будуть використані як спеціальний процесуальний інструмент для захисту прав заявника. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі 691/1237/20.

Outcome: approved