Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

1. Зміст позовних вимог. В червні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером 3220880900:08:006:0273 з цільовим призначенням для ведення особисто селянського господарства, яка розташовується в с. Велика Олександрівка Бориспільського району. За час свого життя [PERSON] заповіт не склала. Спадкоємцями першої черги за законом є її діти: [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , онука спадкодавиці, за правом представлення після смерті батька [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року був встановлений факт постійного проживання [PERSON] разом з померлою [PERSON] на час її смерті. 08 травня 2024 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3220880900:08:006:0273 з цільовим призначенням для ведення особисто селянського господарства, яка розташовується в с. Велика Олександрівка Бориспільського району. В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року на підставі апеляційної скарги, поданої [PERSON] , було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року. Вказане свідоцтво про право на спадщину порушує права позивача, зважаючи на те, що вона має право на спадкування після смерті баби [PERSON] за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] . Крім цього, [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] у зв`язку з скасуванням судового рішення, яким був встановлений факт постійного проживання разом з спадкодавицею на час її смерті. Тому [PERSON] просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 травня 2024 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0500 га з кадастровим номером 3220880900:08:006:0273 з цільовим призначенням для ведення особисто селянського господарства, яка розташовується в с. Велика Олександрівка Бориспільського району. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.34-35). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2025 року у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. була витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а також у Другої бориспільської державної нотаріальної контори Київської області інформація про те, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.69-70). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2025 року було задоволено клопотання [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфереції (а.с.80-81). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.124). 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач та її представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. у судове засідання не з`явилася та свої пояснення щодо поданого позову та відзиву не надала. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 27 березня 2024 року (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером 3220880900:08:006:0273 з цільовим призначенням для ведення особисто селянського господарства, що розташована в с. Велика Олександрівка Бориспільського району (а.с.15-16). Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76877305 від 08 травня 2024 року вбачається, що за час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року був встановлений факт, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на день смерті спадкодавиці, що сталась [INFO] , в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.21-22). 08 травня 2024 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером 3220880900:08:006:0273 з цільовим призначенням для ведення особисто селянського господарства, що розташована в с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області (а.с.118). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до положення ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено правовий висновок, що у ст.1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2022 року у справі 05 вересня 2022 року №385/321/20 (провадження №61-9916сво21) у ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] , який доводиться сином спадкодавиці, помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . У зв`язку з цим, його дочка [PERSON] має право за правом представлення на спадкування за законом після смерті її баби [PERSON] ту частку спадщини, яка належала за законом її батьку. Разом з цим, з копії спадкової справи №6/2024, заведеної приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., щодо майна [PERSON] вбачається, що [PERSON] протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім цього, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] , пред`являючи даний позов у власних інтересах, не є особою чиї цивільні права чи інтереси порушені видачею спірного свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про те, що позивач не має права оспорювати дійсність свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки видача спірного свідоцтва про право на спадщину за законом на її спадкові права не впливає та їх не порушує. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №463/579/18 (провадження №61-11961св19) у схожих за своїм характером правовідносинах, зокрема особа, яка не звернулась у встановлений законом шестимісячний термін за реалізацією свого права на спадкування без поважних причин, засвідчує відсутність у спадкоємця юридичної заінтересованості у визнанні заповіту недійсним, оскільки право, за захистом якого він звертається до суду (право на спадкування), йому не належить унаслідок спливу строку на його реалізацію. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 травня 2024 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., на ім`я [PERSON] . У зв`язку з цим у задоволенні пред`явленого [PERSON] позову належить відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 11 червня 2025 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено, тому підстави для відшкодування понесених нею судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed