Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання спільною сумісною власностю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 35246554000:50:062:0085 та житлового будиноку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку земельну ділянку з кадастровим номером 35246554000:50:062:0085 та житловий будинок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Крюківським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області було чвинено відповідний актовий запис № 592 від 26.11.2011 року. Відповідно до рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2023 року по справі № 399/623/23, шлюб між сторонами було розірвано. Позивач стверджує, що за час шлюбу було набуто у спільну сумісну власність наступне майно: 1) земельна ділянку з кадастровим номером 3524655400:50:062:0085, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене майно було оформлено на ім`я [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 15.10.2015 року, які зберігаються у нього. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 439145775 від 12.08.2025 року, земельна ділянка та житловий будинок були набуті у власність на підставі договорів купівлі-продажу № 1764 та № 1766 від 15.10.2015 року, які посвідчені в Онуфріївській державній нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 19.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.11.2025 року по справі призначено оціночно-будівельну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою суду від 12.01.2026 року провадження відновлено та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гармаш А.В. в судове засідання не з`явилося про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач до суду подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подавав та клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Встановлено що, згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/004759725 від 11.04.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] від 07.11.2016 року /а.с. 9/. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/011290533 від 11.08.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] від 07.11.2016 року /а.с. 10/. У шлюбі у сторін по справі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 1, зареєстрованого виконавчим комітетом Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області від 02.01.2013 року та видане свідоцтво серії [NUMBER] /а.с. 12/. Згідно копії рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2023 року за справою № 399/623/23 (провадження 2/399/202/2023) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.13-14/. 27.02.2024 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб про що свідчить актовий запис № 112 зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.02.2024 року та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 15/. Згідно висновку експерта № 95-25 від 26.12.2025 року судової оціночно-будівельної експертизи встановлено, що ринкова вартість житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на момент проведення експертизи становить 397 313 грн. /а.с. 54-70/. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд зазначає, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Судом встановлено, що 26.11.2011 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що свідчить актовий запис № 592 зареєстрований Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 26.11.2011 року та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 26.11.2010 року /а.с. 11/. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської держаної нотаріальної контори № 1764 від 15.10.2015 року [PERSON] , [INFO] придбав будинок за адресою: [ADDRESS] /а.с. 31-32/. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської держаної нотаріальної контори № 1766 від 15.10.2015 року [PERSON] , [INFO] придбав земельну ділянку кадастровий номер 3524655400:50:062:0085, площею 0,1073 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 33-34/. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За принципом рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, судом визнається, що вказане майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності - належить [PERSON] та [PERSON] нарівні, і у разі поділу такого майна частки кожного з подружжя у ньому є рівними, тобто по частці кожному. Враховуючи, що спірний житловий будинок та земельна ділянка є сумісно нажитим майном подружжя, частки чоловіка та дружини в якому є рівними, суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 2575 гривень 61 копійок судового збору та 5088 гривень 96 копійок витрат за проведення експертизи.

Outcome: approved