Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 77 722,50 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 10.02.2001, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2001р. За період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 28.04.2005р, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 298 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2009р. По справі №2-5357/09, яке набуло чинності 23.11.2009р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина, [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, починаючи з 03 вересня 2009р. та до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] включно. [PERSON] вказане рішення суду виконував не в повному обсязі, тому станом на 11.02.2020р. утворилась заборгованість по аліментам, яка склала 16 291,97грн. Як зазначає Позивач, Відповідач [PERSON] в літку 2021 року звільнився з роботи і з того часу він ніде не працює і матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому станом на 01.08.2022 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 77 722,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.07.2022р. Вказаний розмір заборгованості по аліментах [PERSON] не оскаржувався. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Таким чином, розмір неустойки (пені), яку має сплатити [PERSON] складає 147 754,74 відповідно до розрахунку наведеного позивачем у позовній заяві за період з 01.08.2021р по 25.07.2022р. Проте оскільки сума нарахованої пені на суму заборгованості зі сплати аліментів перевищує саму суму заборгованості, то стягненню підлягає лише 77 722,50грн. (сімдесят сім тисяч сімсот двадцять дві гривні). Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10.08.2022 року відкрито загальне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 21.10.2022р. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.11.2022 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі. Провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів зупинено, до розгляду цивільної справи №523/10684/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2023р. відновлено провадження по справі та призначено справу до слухання в підготовчому судовому засіданні на 19.09.2023 року. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.01.2024р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Кудрявцева Ігоря Анатолійовича про витребування доказів по цивільній справі. Витребувано з Військової академії (м.Одеса), яка знаходиться за адресою: вул.Фонтанська дорога 10, м.Одеса, 65009 інформацію: -чи перебуває підполковник [PERSON] у складі Збройних Сил України? -чи залучається особовий склад Військової академії (м.Одеса) до виконання завдань з оборони та охорони держави (бойових дій)? Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.12.2024р. зупинено провадження в цивільній справі та зобов`язано [PERSON] невідкладно повідомити суд про зміну обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2025р. апеляційну скаргу представника [PERSON] , - адвоката Криворучко В.О. задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 11.12.2024р., якою зупинено провадження в цивільній справі скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 09.12.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.12.2025р. В судовому засіданні представник позивача адвокат Криворучко В.О. підтримала позовні вимоги просила про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Кудрувцев І.А. просили суд відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі, також [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що борг по аліментам він сплатив в повному обсязі. Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2001р. між [PERSON] та [PERSON] 10.02.2001р. був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану громадянського стану Ленінського районного управління юстиції зроблений актовий запис №12 (т.1 а.с.19). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 28.04.2005р, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 298 у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] (т.1 а.с.15). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2009р. По справі №2-5357/09, яке набуло чинності 23.11.2009р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина, [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, починаючи з 03 вересня 2009р. та до досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] включно. (т.1 а.с.21-22). Відповідно до довідки старшого державного виконавця Шевченко М.Т. від 13.06.2022р. відповідач [PERSON] станом на 01.06.2022р. має заборгованність зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевущує суму відповідних платежів за 3 місяці з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та становить у сумі 64 762,50 гривень (т.1 а.с.23). В матеріалах справи міститься письмовий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 26.07.2022 року, який виданий старшим державним виконавцем Шевченко М.Т., про те що у відповідача [PERSON] наявна заборгованість із сплати аліментів з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-5357/09 від 15.02.2016 року, заборгованість нараховується з 01.05.2021 року по 01.08.2022 року , станом на 01.08.2022 рік становить у сумі 77 722,50 гривень (Т.1, арк.сп.25). Із матеріалів справи вбачається письмовий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 25.11.2025 року, який виданий державним виконавцем Дудка А.С. Пересипського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ ( м.Одеса), вбачається що у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість із сплати аліментів з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-5357/09 від 15.02.2016 року ( Т.2, арк.сп.61-63). Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2026 року ВП № 52399455 Головного Державного виконавця Пересипського відділу виконавчої служби у м.Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дудка А.С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6357/09 який виданий 15.01.2016 року, втановлено: закінчення виконавчого провадження п.9 ч.1 ст.39 ( фактичне повне виконання рішення) аліменти, борг, штраф та виконавчий збір сплачено у повному обсязі, постановлено: виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5357/09 який виданий 15.01.2016 року закінчити ( Т.2, арк.сп.55-56). Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН „Про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Відповідно до вимог ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15, яка відповідно до положень ст. 18 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. З урахуванням викладеного та оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо поважності причин прострочення сплати аліментів, а нарахований позивачем розмір пені не перевищує 100 відсотків заборгованості, що відповідає положенням ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 77 722,50 грн. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову позивача, звільненої від сплати судового збору при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, та відповідно до Законом України «Про судовий збір», в розмірі 1331,20 грн. Положеннямист.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, встановлено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено про те, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Усенко М.І. суду надано відповідні та допустимі докази надання послуг з правничої допомоги та відповідної їх сплати позивачем адвокату, проте враховуючи, складність справи, тривалість затраченого адвокатом часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3ст. 141 ЦПК України, суд вважає доцільним стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial