Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий зміст заявлених вимог Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалася повернути, а також сплатити проценти. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконала та допустила заборгованість у загальному розмірі 82727,16 грн, з яких заборгованість за кредитом - 27832,87 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 37994,29 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 16900 грн, які позивач просить стягнути разом із витратами по сплаті судового збору. Рух справи та процесуальні дії Ухвалою суду від 16.12.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позиція учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. 22.01.2026 до суду надійшов відзив відповідача, у якому вона позов не визнає, зазначаючи, що позивачем не доведено доказами те, що відповідач отримала кредитні кошти, дату отримання кредиту, його розмір, графік погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також не надано відповідного розрахунку заборгованості. Подані позивачем письмові докази не відповідають вимогам первинних документів. Також відповідач вважає умови кредитного договору про реальну процентну ставку є несправедливими та суперечать загальним засадам цивільного судочинства. Враховуючи це, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом 05.02.2025 між позивачем та відповідачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1507-8482(далі - Договір) за умовами якого відповідач, шляхом безготівкового перерахування грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 29500 грн, строком 300 днів, з стандартною процентною ставкою - 1,00% за кожен день користування кредитом, комісією за видачу кредиту - 20% від суми виданого кредиту (копія договору на а.с. 11-21, додатки до договору на а.с. 30-32, копія Правил відкриття кредитної лінії на а.с. 22-29). На виконання вказаного Договору 05.02.2025 відповідачеві перераховано кошти у розмірі 29500 грн, що підтверджується випискою ТОВ ФК «Котрактовий дім» (а.с. 33-40), довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на а.с. 48. Також сторонами Договору 22.04.2025 укладено додатковий договір про надання відповідачеві кредиту у розмірі 4300 грн (а.с. 42-44, додатки до додаткової угоди 45, 46, 47) Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 49-52), відповідно до якого, з урахуванням часткової справи, заборгованість відповідача за Договором станом на 21.10.2025 складає 82727,16 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 27832,87 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 37994,29 грн, залишок відсотків за ст. 625 ЦК України 16900 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.ст. 1048, 1054 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказував, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Приймаючи до уваги те, що Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд відхиляє доводи відповідача, а також доходить висновку, що даний Договір між сторонами укладено і він за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Як видно з умов договору, а також розрахунку, позивач нараховував відповідачеві проценти у розмірі 0,90% в день з 05.02.2025 по 16.06.2025, а з 17.06.2025 по 20.10.2025 1%, зазначене відповідає ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Безпідставними є доводи відповідача про відсутність графіків погашення кредиту, вони зазначені у додатках № 2 до Договору та додаткової угоди. Доказами отримання відповідачем кредитних коштів є виписка ТОВ ФК «Котрактовий дім» (а.с. 33-40), довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с. 48). Зважаючи на те, що виписка по рахунку відповідача становить банківську таємницю та не може бути надана позивачеві, суд відхиляє твердження відповідача, що таку виписку не надано. У свою чергу заперечуючи проти задоволення позову, відповідач не надає будь-яких доказів на підтвердження наведених у відзиві доводів, зокрема того, що кошти на її рахунок не надходили. У свою чергу дата укладення зазначена у самому договорі. Також згідно наданого позивачем розрахунку на виконання договірних зобов`язань відповідач вносила платежі 43357,76 грн, що свідчить про її обізнаність з умовами Договору, а також про часткове виконання. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1507-8482 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору повністю не повернуто, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги задоволення позову повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved