Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.02.2023 року Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 29. В у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини. Вважає, що шлюб існує тільки формально, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому бажає його розірвати. Ухвалою суду від 11.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання по справі призначено на 12.01.2025 року та відкладено на 05.02.2026 року. Ухвалою суду від 05.02.2026 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] про залишення дітей на проживанні разом з ним та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 05.02.2026 року у задоволенні клопотання про надання сторонам строку для примирення подружжя відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду надійшла заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Кузьма-Чепурнова К.І., в судовому засіданні проти різання шлюбу не заперечили. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, констатує наступне. Судом встановлено, що про шлюб між сторонами зареєстрований 09.02.2023 року Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 29, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2025 року. У сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 1 ст. 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають з 2020 року, спільного господарства не ведуть, позивач категорично не виявляє бажання примирятись із відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що підтверджує її стійке бажання розлучитися. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, поясненнями учасників судового розгляду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved