Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зобов`язати орган приватизації Кропивницької міської ради здійснити дії по приватизації житлової кімнати під [ADDRESS] та видати свідоцтво про право власності на ім`я [PERSON] , [INFO] , за відсутності ордера на жиле приміщення. Свій позов мотивував тим, що він 30 серпня 2004 року уклав Договір найму жилого приміщення №4 на заняття житлової кімнати під №416, загальною площею 22,5 5кв.м., що знаходиться в гуртожитку по [ADDRESS] та вселився у вищезазначеній кімнаті, де зареєстрований та проживає до теперішнього часу. 28.09.2023 позивач звернувся до органу приватизації Кропивницької міської ради із заявою про оформлення передачі в приватну власність кімнати 416 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа про розгляд заяви № 6334/22 від 28.09.2023, [PERSON] повідомлено, що в органу приватизації Кропивницької міської ради відсутні правові підстави для задоволення заяви щодо передачі в приватну власність вищезазначеної кімнати, посилаючись на той факт, що заявником не надано повного пакету документів, зокрема ордеру на жиле приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 30 серпня 2004 року постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В житлову кімнату: загальною площею 22,5 5кв.м., що знаходиться в гуртожитку по [ADDRESS] позивач вселився на підставі Договору найму жилого приміщення №4 на заняття житлової кімнати під №416. Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 24.07.2023 року №556616 реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] - не проводилась Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», враховуючи те, що [PERSON] постійно проживає та зареєстрований у зазначеній житловій кімнаті на законних підставах вже більше двадцяти років, тому він має право на приватизацію даного житла. [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Кропивницької міської ради з заявою щодо передачі в приватну власність кімнати в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Листом №6334/22 від 28.09.2023 року [PERSON] відмовлено у передачі у приватну власність зазначеної кімнати в гуртожитку у зв`язку з не наданням повного пакету документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян. Позивач проживає у кімнаті тривалий час, зареєстрований в ній, сумлінно виконує всі покладені на нього обов`язки, як наймач житла, за свої кошти здійснює поліпшення умов проживання, несе витрати по утриманню житла, Житлова кімната, яку позивач займає не входить до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації, визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», «;Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». На відповідача, як на орган приватизації, повинен бути покладений обов`язок передати йому у власність вище зазначену кімнату у гуртожитку відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З моменту реєстрації позивача в квартирі його право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі відповідачем не оскаржувалось, відповідні докази не подавались. Відповідно до п. 10 ч. 1ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п. п. 69, 70, 72Постанови ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984№ 470 «Про затвердження Правил обліку громадян,які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на приватизацію кімнати в гуртожитку, в якій він зареєстрований і проживає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує права позивача. Враховуючи вищевказане, той факт що законодавством не передбачена така підстава для відмови в проведенні приватизації як відсутність ордеру на вселення, інших підстав чи обставин для відмови у проведені приватизації, відповідач не зазначив, тому суд вважає відмову відповідача у приватизації житла по заяві позивачів неправомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації та його особисте звернення до органів приватизації. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на кімнату в гуртожитку недійсним в судовому порядку визнаний не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу у приватизації займаного житла саме з підстав відсутності ордеру. Дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла. Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать і висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 в справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19.06.2019 в справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30.09.2020 в справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18), від 26.12.2024 в справі № 466/10214/21 (провадження № 61-17045св23). Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла. За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, а також те, що позивач вселений у житлову кімнату на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, відсутність ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію житла та враховуючи, що є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який він не може надати з незалежних від нього причин, тому суд вважає відмову відповідача у приватизації житла по заяві позивача неправомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved