Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Лесик С.І. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. У своєму позові, уточненому під час розгляду справи у суді, просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2304000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач [PERSON] був потерпілим у кримінальному провадженні № 12019030060000684 щодо обвинувачення [PERSON] за ст. 128, ч. 1 ст. 296 КК України, а саме в тому, що він, 12 жовтня 2019 року близько 03 години, в місті Володимирі-Волинському Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходячись в громадському місці на території АЗС «ОККО» по [ADDRESS] , усвідомлюючи, що поряд знаходяться сторонні люди, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у очевидному для оточуючих ігноруванні елементарних правил і норм поведінки, моральності, добропорядності, нормального спілкування людей, явно і безсумнівно показуючи свою зневагу до [PERSON] , з метою самоутвердитися за рахунок приниження останнього та показати свою вдачу і хвацькість, із хуліганських мотивів, використовуючи надуманий і нікчемний привід для провокування конфлікту, безпричинно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON] , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: зламу кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку, забійну рану голови, параорбітальної гематоми справа, що згідно з висновку судово-медичної N?136 від 22.10.2019 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Окрім цього, 12 жовтня 2019 року, близько 03 години, в місті Володимирі-Волинському, Волинської області, [PERSON] , під час своїх хуліганських дій, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходячись на території АЗС «ОККО» по [ADDRESS] , не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, але передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, у вигляді заподіяння шкоди здоров?ю [PERSON] , легковажно розраховуючи на їх відвернення, діючи свідомо та цілеспрямовано, стоячи навпроти [PERSON] , наніс останньому один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя, який від отриманого удару не втримався на ногах та з висоти власного тіла впав і вдарився потиличною ділянкою голови об бетонну бруківку, тим самим в результаті падіння отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: зламу кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку, забійну рану голови, які згідно з висновку СМЕ № 136 від 22.10.2019 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2023 року було постановлено задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Водночас, під час розгляду кримінального провадження в суді потерпілим [PERSON] було подано до розгляду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який було залишено судом без розгляду у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України. Представник позивача вказує, що в результаті злочинних дій відповідача [PERSON] , окрім тілесних ушкоджень, від яких позивач проходив курс лікування у медичному закладі, він отримав і моральну травму. При цьому, представник позивача просить зважити на обсяг та глибину страждань позивача [PERSON] через втрату здоров`я. Так, внаслідок травм позивач був вимушений терпіти значний фізичний біль, проходити болісні медичні процедури та маніпуляції, вживати додаткових заходів для організації свого життя та родини. На разі позивачеві невідомо, чи зможе він відновитись до фізичного стану, який в нього був до тілесних ушкоджень, адже в результаті злочинних дій Відповідача, він отримав тяжкі травми. Позивач втратив сон, не може у повній мірі повернутись до нормального життя до цих пір. Завдані травми для Позивача стали серйозним емоційним ударом. Він змушений був з`являтись до правоохоронних органів, брати участь в слідчих діях, заново переживати жахливі емоції та спогади, брати участь в судовому розгляді, який тривав чотири роки, що також спричинило душевні хвилювання. Зауважує, що за весь час після цієї події, Відповідачем не було запропоновано жодної допомоги Позивачу, в тому числі і матеріальної, чи то на лікування позивача чи то компенсації за моральні страждання. Бездіяльність та холоднокровність відповідача змушує Позивача відчувати його байдужість до вчиненого, незацікавленість у подальшій його долі та в наслідках, які були ним спричинені для нього. Покликаючись на документальні підтвердження своїх вимог та норми чинного законодавства, представник позивача просить суд подану ним заяву задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі 2304000 гривень. Процесуальні рішення суду: Ухвалою судді від 04 березня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року у справі було задоволено клопотання представника позивача про призначення судової психологічної експертизи та призначено судову психологічну експертизу і до отримання висновків експертизи зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року після отримання висновків експертизи провадження у справі було відновлено. Під час судового провадження: 10.11.2025 року, поза судовим засіданням, відповідачем [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі. У судовому засіданні 02.12.2025 року, судом було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні даного клопотання з мотивів невідповідності даного клопотання вимогам п. 5 ч. 4, ч. 5 ст. 274 ЦПК України, про що було оголошено в судовому засіданні 02 грудня 2025 року та занесено до журналу судового засідання (п 42 журналу). 02.12.2025 року сторони з`явилися в судове засідання і висловилися щодо позову. 03.12.2025 року, поза судовим засіданням, відповідач звернувся до суду з клопотанням про надання йому копії повного тексту судового рішення від 02.12.2025 року яким відмовлено у задоволенні його клопотання від 10.10.2025 року, оформленого окремим документом у письмовій формі. Дане клопотання суд не приймає до уваги, оскільки воно не відповідає вимогам ч. 5 ст. 259 ЦПК України. 27.01.2026 року, поза судовим засіданням, від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відмову у прийнятті заяви представника позивача від 07.10.2025 року про збільшення позовних вимог. Суд вважає що дане клопотання не підлягає до задоволення оскільки порушує права позивача, передбачені ст. 49 ЦПК України та подане з пропуском строку, визначеного положеннями ЦПК України для розгляду цього питання, вже після початку слухання справи по суті. 28.01.2026 року представник позивача Лесик С.І. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Просив заявлені позовні вимоги, які були збільшені під час розгляду справи у суді, задовольнити повністю. Надав суду письмові дебати. Крім того просив суд відмовити у задоволенні клопотань відповідача від 03.12.2025 року та від 27.01.2026 року на підставі їх безпідставності та необґрунтованості. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надсилав. За таких обставин суд вирішив завершувати розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт заподіяння позивачу (потерпілому у кримінальному провадженні) злочинними діями відповідача тяжких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, встановлений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.04.2023 року, яка набрала законної сили. Цією ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2023 року було постановлено задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. На думку суду звільнення відповідача від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності не звільняє особу від цивільно-правового обов`язку відшкодувати завдану шкоду. Кримінальне провадження закривається, але за потерпілим зберігається право на відшкодування збитків у порядку цивільного судочинства, оскільки звільнення не означає визнання особи невинною, тобто не є реабілітуючою обставиною. Водночас, під час розгляду кримінального провадження в суді, потерпілим [PERSON] було подано до розгляду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який було залишено судом без розгляду. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно витягу з медичної карти № 3653, виданого неврологічним відділенням КП «Луцька ЦРЛ», 12 жовтня 2019 року, Позивач поступив до них у стані середньої важкості, де йому було встановлено клінічний діагноз важка ЗЧМТ, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа, забій головного мозку із ураженням лобних часток обох півкуль головного мозку, параорбітальна гематома праворуч, ушита рана потиличної ділянки голови. 17 жовтня 2019 року, Позивач був виписаний з медичного закладу та останньому було визначено лікування. Згідно із наданого огляду офтальмолога, прийом якого було здійснено 23 січня 2024 року, позивачеві було встановлено наступний діагноз простий міопічний астигматизм правого ока, простий гіперметропічний астигматизм лівого ока, ангіопатія сітківки обох очей. Згідно наданих рекомендацій офтальмолога, [PERSON] було рекомендовано уникати фізичних навантажень, спостерігатись в офтальмолога 1 раз на рік. 23 січня 2024 року, позивачу також було проведено МСКТ головного мозку. Згідно висновку лікаря-рентгенолога було встановлено залишкові зміни після перенесеної ЗЧМТ у вигляді кістозної енцефаломаляції лобних часток та правої скроневої частки. Окрім цього, [PERSON] неодноразово проходив стаціонарні лікування в медичних закладах: у неврологічному відділенні Луцької ЦРЛ, Центрі психологічного здоров`я «Кульпарків» м. Львова, у неврологічному відділенні Володимирського ТМО у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, внаслідок отриманих травм, що підтверджується копіями виписних епікризів із медичної картки стаціонарного хворого № 3653, 454, 6709, 5570/2024. Наведеними вище доказами підтверджено наявність прямого причинного зв`язку між злочинним діями відповідача - протиправним заподіянням ним тяжких тілесних ушкоджень з тривалим розладом здоров`я позивачу - та настанням наслідків у вигляді перенесення [PERSON] закритої черепно-мозкової травми, травми обличчя, голови. Наведені та досліджені судом вище перелічені докази є належними та допустимими і доказів, які б їх спростовували, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суду не надано. Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого» суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5). Відповідно до ч.1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно Висновку експерта № 2498-Е від 12.08.2025 року Львівського науково-дослідного інституту судових експерти, внаслідок заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень констатується значний ступінь психотравмуючого впливу, що виражений у стійкому негативному емоційному стані, який триває понад 1 рік. Зміст та характер моральних страждань підекспертного безпосередньо зумовлені психотравмувальним впливом дослідженої ситуації. Разом з тим, експерт зазначив, що якщо суд встановить, що спричинювач шкоди був достовірно поінформований, мав можливість правильно оцінити ситуацію та передбачити наслідки своєї діяльності, прийняти правильне рішення та реалізувати його, то розмір грошової компенсації за завдані страждання [PERSON] з урахуванням психотравмуючих переживань, пов`язаних із нанесенням йому тілесних ушкоджень становитиме 288 МЗП (мінімальних заробітних плат на момент прийняття рішення судом у гривневому еквіваленті). Представник позивача у позовній заяві вказує, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданням та переживаннях в результаті того, що він був вимушений терпіти значний фізичний біль, проходити болісні медичні процедури та маніпуляції, вживати додаткових заходів для організації свого життя та родини. На разі позивачеві невідомо, чи зможе він відновитись до фізичного стану, який в нього був до тілесних ушкоджень, адже в результаті злочинних дій відповідача, він отримав тяжкі травми. Позивач втратив сон, не може у повній мірі повернутись до нормального життя до цього часу. Завдані травми для позивача стали серйозним емоційним ударом. У зв`язку із цією подією, у нього відбулися зміни ритму його повсякденного життя, а саме у Позивача була необхідність з`являтись до правоохоронних органів, брати участь в слідчих діях, заново переживати жахливі емоції та спогади, брати участь в судовому розгляді, який тривав чотири роки, що також спричинило душевні хвилювання. Позивач переніс глибокий душевний та психологічний стрес, який не зник і по сьогоднішній день. Доказів, які б спростовували дані обставини відповідач суду не надав. Вирішуючи питання про розмір такої моральної шкоди, суд, враховуючи характер та ступінь перенесеної позивачем моральної шкоди, характер діяння особи, яка заподіяла таку шкоду, з урахуванням принципу співмірності заподіяної моральної шкоди її грошовому виразу, вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір такої шкоди (2304000 гривень) підлягає до повного задоволення, та з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2304000 гривень. Визначений розмір моральної шкоди в сумі 2304000 гривень, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Outcome: approved