Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь в порядку регресу суму в розмірі 5055,92 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між Страхувальником - [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу Chery M11, д.н.з [NUMBER] , підтвердженням чому є поліс №EP-216365299 від 19.08.2023 (строк дії полісу з 19.08.2023 по 18.08.2024). 20.03.2024 об 11.45 год в м.Черкаси по вул.Чехова, 9А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chery М11 д.н.з. [NUMBER] , не був уважний та під час руху заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Geely MR д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, в зв`язку з чим приймалася заходи, щодо його розшуку. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/2358/24 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП. Власник транспортного засобу марки GEELY CK, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом №1165/01/50/1 від 29.08.2024 потерпілий [PERSON] отримав від ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» страхове відшкодування у сумі 5055,92 грн. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, позивач просить на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 5055,92 грн, сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2025 року відкрито позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені вимоги підтримав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що між Страхувальником - [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу Chery M11, д.н.з [NUMBER] , підтвердженням чому є поліс №EP-216365299 від 19.08.2023 (строк дії полісу з 19.08.2023 по 18.08.2024). 20.03.2024 об 11.45 год в м.Черкаси по вул.Чехова, 9А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chery М11 д.н.з. [NUMBER] , не був уважний та під час руху заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Geely MR д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, в зв`язку з чим приймалася заходи, щодо його розшуку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2358/24 від 15 квітня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій [PERSON] . Згідно ст.9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Власник транспортного засобу марки GEELY CK, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом №1165/01/50/1 від 29.08.2024 потерпілий [PERSON] отримав від ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» страхове відшкодування у сумі 5055,92 грн, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно пп.38.1.1 п.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. В даному випадку, регресна вимога у ПрАТ «Еталон» виникла до [PERSON] як до водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у порядку регресу сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5055,92 грн. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Також, у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на складність справи, ціну позову (5055,92 грн), враховуючи, що справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні без участі сторін, суд вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу (6000,00 грн) є завищеним та дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що на думку суду відповідає критеріям співмірності, розумності, справедливості і буде узгоджуватися із позицією Великої Палати ВС справа № 755/9215/15-ц На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial