Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 26 квітня 2024 року [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну карту. Відповідачем крім анкети-заяви, також підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «кредитна картка». Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав кредит на погоджених сторонами умовах. Відповідач користувалася кредитними кошами, проте належним чином свої зобов`язання не виконала. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 22 жовтня 2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед АТ «А-Банк» у розмірі 75 528,37 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 51 425,07 грн, заборгованості за відсотками 23 553,30 грн, пені 550 грн. Позивач вказував, що він неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору, проте відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборгованість за договором не погашає. На підставі викладеного АТ «А-Банк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 26 квітня 2024 року у розмірі 75 528,37 грн та судовий збір 2 422,40 грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Рух справи 22 жовтня 2025 року АТ «А-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2025 року справу № 539/5384/25 передано судді Пилипчуку М. М. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 жовтня 2025 року позову заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 29 жовтня 2025 року позивач направив до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 02 грудня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Учасники процесу у судове засідання 20 листопада 2025 року не з`явилися, розгляд справи відкладено на 13 січня 2026 року, а у подальшому на 03 лютого 2026 року. Позивач заявив клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні за відсутності його представника, вказував, що проти прийняття заочного рішення не заперечує. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 03 лютого 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 09 лютого 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що [PERSON] 26 квітня 2024 року підписала паспорт споживчого кредиту, в якому викладено, зокрема, інформацію про кредитодавця, інформацію щодо суми (ліміту) кредиту, строку кредитування, реальної річної процентної ставки, орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. 26 квітня 2024 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Крім того, [PERSON] 26 квітня 2024 року підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, умовами якої погоджено: вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок (пункт 3); тип кредиту кредитування рахунку (пункт 4); мета отримання кредиту споживчі цілі (пункт 5); сума кредиту (ліміту) від 1 000 грн до 200 000 грн; ліміт до використання розраховується та встановлюється банком, виходячи з внутрішніх процедур банку; клієнт беззастережно погоджується із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати, зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє клієнта шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування (пункт 6); пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001 %; у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць; проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу; розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості ? річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік; денна процентна ставка (ДПС) становить 0,06 %, що розраховуються наступним чином: (865259,54 / 200000,00) / 7305 х 100, де 865259,54 загальні витрати за споживчим кредитом, грн; 200000,00 загальний розмір кредиту, грн; 7305 строк кредитування у днях (пункт 7); строк кредитування (строк дії кредитного договору) 240 місяців (пункт 8); порядок погашення щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5 % від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн і не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит (пункт 9); у випадку порушення клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8 % на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості; штраф списується в день списання відсотків: 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5 % від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком на 30 днів (пункт 10). Відповідно до довідки за картами АТ «А-Банк» видало [PERSON] картку № [NUMBER] (строком дії до грудня 2031 року) та картку № [NUMBER] (строком дії до грудня 2031 року). Згідно з довідкою за лімітами [PERSON] 26 квітня 2024 року встановлено кредитний ліміт по кредитній картці у розмірі 30 000 грн, 31 травня 2024 року 35 000 грн, який того ж дня збільшено до 51 500 грн. Відповідно до виписки по картці за період з 26 квітня 2024 року до 22 жовтня 2025 року [PERSON] користувалася кредитними коштами, періодично сплачуючи кредитні зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22 жовтня 2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед АТ «А-Банк» у розмірі 75 528,37 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 51 425,07 грн, заборгованості за відсотками 23 553,30 грн, пені 550 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Враховуючи, крім іншого, факт підписання відповідачем вказаних вище паспорта споживчого кредиту, анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, суд дійшов висновку, що між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відкрито картковий рахунок, видано кредитні картки та встановлено кредитний ліміт. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не нею, матеріали справи не містять. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що сторони узгодили умови договору, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Паспорт споживчого кредиту, анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, умови та правила надання банківських послуг містить інформацію щодо кредитування. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала кредитний договір, фактично отримані та використані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача не повернула, тому АТ «А-Банк» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення кредитної заборгованості. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 22 жовтня 2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість перед АТ «А-Банк» у розмірі 75 528,37 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 51 425,07 грн, заборгованості за відсотками 23 553,30 грн, пені 550 грн. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (пункт 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанова Верховного Суду від 26 серпня 2024 року у справі №753/4606/20). Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви виписка з рахунку та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені, слід зазначити таке. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23. Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням [PERSON] грошових зобов`язань, що випливають з укладеного між сторонами договору, наявність яких та розмір встановлено під час розгляду справи, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням викладено, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором від 26 квітня 2024 року у розмірі 74 978,37 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 51 425,07 грн, заборгованість за відсотками 23 553,30 грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2 404,72 грн (2 422,40 грн ? 99,27 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial