Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

15.12.2025 до суду надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.01.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На підставі викладеного, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2024 у розмірі 14635,61 грн станом на 12.12.2025, яка складається 9428,56 грн заборгованості за кредитом; 4357,05 грн заборгованості по відсоткам; 850 грн пені, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 22.12.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. Ухвалою суду від 23.12.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Шкапенко О. В. в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи без участі представника позивача у разі неявки в судове засідання відповідача. Також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.01.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а. с. 9). Також 25.01.2024 [PERSON] підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якого сума кредиту (ліміту) становить від 1000 гривень до 200 000 гривень, що встановлюється та розраховується банком виходячи з внутрішніх процедур банку. Денна процентна ставка становить 0,06%. Строк кредитування 240 місяців (а. с. 10-11). Суду також надано паспорт споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а. с. 13-14, 24-30). Згідно довідки АТ «А-Банк» за картами [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року, № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року, № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2021 року (а. с. 23). Згідно довідки АТ «А-Банк» за кредитними лімітами відповідачу 05.02.2025 було встановлено кредитний ліміт за кредитною карткою у розмірі 2000 гривень, який неодноразово змінювався. 14.02.2025 кредитний ліміт становив 4 000 гривень (а. с. 22). Відповідно до виписки по картці [PERSON] за період з 25.01.2024 по 12.12.2025 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, погашала кредит та відсотки за використання кредитного ліміту (а. с. 15-22). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.01.2024 станом на 12.12.2025 відповідач має заборгованість у розмірі 14635,61 грн, яка складається 9428,56 грн заборгованості за кредитом; 4357,05 грн заборгованості по відсоткам; 850 грн пені (а. с. 6-8). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Водночас щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне. Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 850 гривень задоволенню не підлягає як такі, що нараховані в період воєнного стану в Україні. Крім цього, суд зазначає, що кредитним договором та паспортом про споживчий кредит пеню не передбачено. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2281,65 гривень (позовні вимоги задоволено на 94,19%).

Outcome: partial