Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник позивача адвокат Опаренко О.В. звернувся до суду з позовом до [INFO] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та за водопостачання за період з листопада 2022 року по травень 2024 року на загальну суму 377985,38 грн. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 13.03.2024 року по справі № 237/6833/23, яке набрало законної сили 13.04.2024 року, позовну заяву [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування задоволено та визнано його власником, зокрема, нежитлового приміщення - торгівельного комплексу загальною площею 5304,3 кв. м. у м. Херсон (назву та адресу вказано у позовній заяві). В середині листопада 2022 року відразу після деокупації міста Херсона, на пропозицію відповідача та з метою задоволення службових потреб [INFO] , а також для збереження і підтримання об?єкта нерухомості в належному стані, згідно досягнутих домовленостей сторін за усіма істотними умовами, [PERSON] , як єдиний спадкоємець та фактичний управитель спадщини, у тому числі об?єктів нерухомості у м. Херсон, передав в безоплатне користування [INFO] в безоплатне і безстрокове користування для службових потреб відповідача нежитлове приміщення торгівельного комплексу. Починаючи з другої половини листопада 2022 року і по момент виникнення заборгованості (по травень 2024 року включно) об?єктом нерухомості користувався тільки [INFO] . В подальшому, 20 листопада 2024 року між [PERSON] , Сторона 1, з одного боку (власник об?єкту нерухомості) та [INFO] (Сторона 2) і Квартирно-експлуатаційним відділом м. Херсона (Сторона 3), з іншого боку, укладено тристоронній договір №152/2024 про надання Стороні 2 договору частини об?єкту нерухомості торгівельного комплексу в користування на безоплатній основі за умови відшкодування Стороною 3 договору вартості усіх комунальних платежів (електроенергія, водопостачання тощо). 28.01.2025 року між тим ж сторонами укладено тристоронній договір № 31 про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення в рамках безоплатного користування [INFO] об?єктом нерухомості. Також 03.02.2025 року між тим ж сторонами укладено тристоронній договір № 42 про відшкодування витрат електричної енергії в рамках безоплатного користування [INFO] об?єктом нерухомості. Після укладання між зазначеним сторонами вказаних тристоронніх договорів Сторона 2 та Сторона 3 виконали свої зобов?язання по сплаті вартості за спожиту електричну енергію і водопостачання та водовідведення за об?єктом нерухомості. Проте, з середини листопада 2022 року і по 01 червня 2024 року включно утворилася заборгованість за фактично спожиту [INFO] електричну енергію та водопостачання на загальну суму 377985 грн. 38 коп., із яких 371437 грн. 38 коп. - за спожиту електричну енергію та 6548 грн. 00 коп. - за водопостачання. Помісячний обсяг та вартість спожитої електричної енергії за вказаним об?єктом нерухомості у зазначеному періоді підтверджуються розрахунком, отриманим від постачальника електроенергії ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» від 06.06.2025 року № 001193. Оскільки вказана заборгованість відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 20.06.2025 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 09.07.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що не заперечує факт користування нежитловим приміщенням у м. Херсон [INFO] , проте, не може визнати позов в частині стягнення з нього заборгованості за спожиті комунальні послуги за період, протягом якого між сторонами не було укладено письмового договору використання приміщення. Так, дійсно, починаючи з 22 листопада 2022 року за усною домовленістю з позивачем [INFO] використовував зазначені вище приміщення. Оскільки колишня власниця нежитлових приміщень [PERSON] , померла [INFO] , до завершення процедури оформлення позивачем спадщини, [INFO] , з незалежних від нього причин, був фактично позбавлений можливості укласти з позивачем відповідні письмові договори на використання приміщень та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. [INFO] є органом військового управління, бюджетною установою, видатки на утримання діяльності якої фінансуються із Державного бюджету України. Згідно бюджетного законодавства розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі виключно в межах виділених бюджетних асигнувань на підставі взятих бюджетних зобов`язань. Відповідно, без укладення відповідних договорів у письмовій формі [INFO] не міг брати на себе бюджетні зобов`язання з оплати за спожиті комунальні послуги. За 2024 рік (за період дії вищезгаданого договору) КЕВ м. Херсона розрахувався із [PERSON] за спожиті відповідачем комунальні послуги. Однак, за спірний період фактичних відносин між сторонами, які не були врегульовані укладеним у письмовій формі договором (позаяк право власності позивача не було оформлено належним чином), [INFO] не може визнати позов та сплатити на користь позивача як заборгованість вартість спожитих комунальних послуг. 17.07.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій останній зазначив, що відповідачем не оспорюється та визнається факт вчинення між сторонами правочину та виникнення зобов`язань на вказаних у позові умовах. Недодержання письмової форми правочину не виключає зобов`язань сторін і обов`язку відповідача погасити виниклу заборгованість. Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача з`явився для участі у судовому засіданні, подав суду заяву про розгляд справи за наявними у справі доказами. Представник відповідача з`явився для участі у судовому засіданні, подав суду заяву про розгляд справи за наявними у справі доказами. Враховуючи зазначене суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, на підставі рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 13.03.2024 року по справі № 237/6833/23, яке набрало законної сили 13.04.2024 року, позовну заяву [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування задоволено та визнано його власником, зокрема, нежитлового приміщення - торгівельного комплексу у м. Херсон (назву та адресу вказано у позовній заяві). Починаючи з другої половини листопада 2022 року і по момент виникнення заборгованості (по травень 2024 року включно) об?єктом нерухомості користувався [INFO] , що не заперечується відповідачем. 20 листопада 2024 року між [PERSON] , Сторона 1, з одного боку (власник об?єкту нерухомості) та [INFO] (Сторона 2) і Квартирно-експлуатаційним відділом м. Херсона (Сторона 3), з іншого боку, укладено тристоронній договір № 152/2024 про надання Стороні 2 договору частини об?єкту нерухомості торгівельного комплексу у м. Херсон, в користування на безоплатній основі за умови відшкодування Стороною 3 договору вартості усіх комунальних платежів (електроенергія, водопостачання тощо). 28.01.2025 року між тим ж сторонами укладено тристоронній договір № 31 про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення в рамках безоплатного користування [INFO] вищезазначеним об?єктом нерухомості. 03.02.2025 року між тим ж сторонами укладено тристоронній договір № 42 про відшкодування витрат електричної енергії в рамках безоплатного користування [INFO] об?єктом нерухомості. Після укладання між зазначеним сторонами вказаних тристоронніх договорів Сторона 2 та Сторона 3 виконали свої зобов?язання по сплаті вартості за спожиту електричну енергію і водопостачання та водовідведення за об?єктом нерухомості за період з 01.06.2024 року і по теперішній час належно та у повному обсязі. Що сторонами по справі не оспорюється. Разом з цим, за користування [INFO] об?єктом нерухомості за період часу з середини листопада 2022 року і по 01 червня 2024 року включно утворилася заборгованість за фактично спожиту [INFO] електричну енергію та водопостачання на загальну суму 377985 грн. 38 коп., із яких 371437 грн. 38 коп. - за спожиту електричну енергію та 6548 грн. 00 коп. - за водопостачання. Помісячний обсяг та вартість спожитої електричної енергії за вказаним об?єктом нерухомості у зазначеному періоді підтверджуються розрахунком, отриманим від постачальника електроенергії ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» від 06.06.2025 року № 001193. [INFO] своєю відповіддю від 15.05.2025 року № 6/801 не заперечує та юридично визнає існування цивільних правовідносин, які склалися між [PERSON] та відповідачем з приводу безоплатного користування відповідачем для його службових цілей і завдань починаючи з середини листопада 2022 року по 01 червня 2024 року об?єктом нерухомості за умови відшкодування відповідачем вартості спожитої електричної енергії та водопостачання. Відповідач цим же листом визнає, що вартість спожитої ним електричної енергії в періоді з листопада 2022 року і по 01 червня 2024 року становить 379929 грн., а вартість спожитих послуг з водопостачання становить 6548 грн. Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов?язків є вчинений між сторонами правочин. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України). Відповідно до частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина 3 статті 509 Цивільного кодексу України). Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Позивачем застосовувалися заходи досудового врегулювання спору, а саме 14 квітня 2025 року на адресу відповідача спрямовано листа з пропозицією погасити виниклу заборгованість. Згідно відповіді відповідача від 15 травня 2025 року відповідач підтвердив існування правовідносин сторін починаючи з листопада 2022 року та не заперечує факту виникнення заборгованості, але ж сплатити її відмовився (копії листа з пропозицією погасити заборгованість і відповідь відповідача додаються). Судом встановлено, що на підставі рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 13.03.2024 року у справі № 237/6833/23, яке набрало законної сили 13.04.2024 року, за позивачем [PERSON] визнано право власності, зокрема, на нежитлове приміщення торгівельний комплекс у м. Херсон. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у період з середини листопада 2022 року по 01 червня 2024 року включно вказаним об`єктом нерухомості фактично користувався [INFO] для здійснення своєї службової діяльності. При цьому користування майном здійснювалося на безоплатній основі, однак із покладенням на відповідача обов`язку відшкодовувати витрати за спожиті комунальні послуги, зокрема електричну енергію та водопостачання. Відповідно до статей 509, 526 ЦК України, зобов`язання виникає, зокрема, з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки, та має виконуватися належним чином відповідно до умов і вимог закону. Фактичне споживання відповідачем електричної енергії та послуг водопостачання створює для нього обов`язок оплатити вартість таких послуг. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати вартості спожитих комунальних послуг позивач змушений нести витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, сума несплачених відповідачем коштів за спожиті комунальні послуги є реальними збитками позивача, які підлягають відшкодуванню. Матеріалами справи підтверджується, що за період з середини листопада 2022 року по 01 червня 2024 року включно відповідачем було спожито електричну енергію та послуги водопостачання на загальну суму 377985 грн. 38 коп., що підтверджується розрахунком постачальника електроенергії та іншими доказами у справі, належність і допустимість яких відповідачем не спростовано. Крім того, суд враховує, що відповідач у своїй відповіді від 15.05.2025 року № 6/801 фактично визнав як факт користування спірним майном у зазначений період, так і обов`язок відшкодування вартості спожитих комунальних послуг, а також не заперечував розмір заборгованості. Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, визнані стороною, не потребують доказування. Доказів належного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості спожитих комунальних послуг у спірний період матеріали справи не містять. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [INFO] заборгованості за спожиту електричну енергію та водопостачання є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3779,85 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved