Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

14.01.2026 представник ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» адвокат Усенко Михайло Ігорович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025, через систему «Електронний суд» подав до суду позов, сформований в системі «Електронний суд» 12.01.2026, до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №939021 від 13.08.2023 в розмірі 21677,99 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2999,99 грн та заборгованості за відсотками 18678,00 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 16.01.2026 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №535/40/26 за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.53). Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подавала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.60-62), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, 09.02.2026 надіслав до суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.66-67). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.63-64), про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12.02.2026 встановлено заочний розгляд справи №535/40/26. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №939021 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний шляхом підписання відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , вказаної відповідачем при укладанні договору. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користуванням коштами у розмірі стандартної ставки 2,2% в день, стандартна ставка за весь час користування кредитом 47541,10% річних, з урахуванням періоду застосування заниженої процентної ставки 9313,47% річних (а.с.8-18). Відповідно до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 939021 від 13.08.2023, споживачу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) встановлено графік платежів, який розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (а.с.18 на звороті). Також відповідачкою [PERSON] шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С611 підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого: тип кредиту кредит, сума/ліміт кредиту 3000,00 грн, строк кредитування 365 днів, мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби, спосіб та строк надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору, стандартна процентна ставка, відсотків річних 803% річних (2,20 % в день), знижена процентна ставка, відсотків річних 3,65 % річних (0,01% в день) (а.с.19 на звороті 21). Відповідно до довідки про ідентифікацію, яка підтверджує, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 939021 від 13.08.2023, ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Одноразовий ідентифікатор С611, час відправки ідентифікатора позичальнику 13.08.2023, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 380502175213 (а.с. 21 на звороті-22). ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника через платіжну установу ТОВ «Пейтек» на підставі договору про організацію переказів грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022, укладеного між позивачем та ТОВ «Пейтек», дата і час виконання 13.08.2023 о 21:54:11, призначення платежу зарахування на картку, ЕПЗ 4790729955070123 (а.с.22 на звороті). [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, тому утворилась заборгованість за договором № 939021 про надання кредиту, в розмірі 21677,99 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2999,99 грн та заборгованості за відсотками 18678,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 939021 від 13.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 21.06.2024 (а.с.23-28). 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договорі факторингу № 21062024 (а.с.29-33), на підставі якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024, відповідно до якого залишок по тілу кредиту становить 2999,99 грн, залишок по відсотках 18678,00 грн, кількість днів прострочення 253 (а.с.34). Однак, відповідач в порушення умов даного договору свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив належних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення заборгованості у розмірі 21677,99 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2999,99 грн, заборгованість за відсотками 18678,00 грн. На виконання ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 16.01.2026 про витребування доказів, від АТ «ОЩАДБАНК» надійшла відповідь з якої вбачається, що дійсно на ім`я відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) емітовано карту № [NUMBER] , на яку 15.08.2023 було зараховано кошти у розмірі 3000,00 грн, що також підтверджує факт користування відповідачем коштами отриманими від ТОВ «Селфі Кредит» (а.с.68-69). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. З кредитного договору вбачається, що його укладено в електронній формі. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За змістом ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, спірний кредитний договір було укладено в електронній формі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договорі факторингу №21062024, на підставі якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач доводів позивача про існуючу заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав, доказів сплати заборгованості за кредитним договором у відповідності до його умов, до суду не подав, клопотання про призначення експертизи не заявив. На підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що вимоги позивача є обґрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, позивач додав договір №0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 (а.с. 32); акт №20 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.01.2026 (а.с. 38 на звороті); детальний опис наданих послуг до акту №20 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.39). Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шість статті 137 ЦПК України). Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності, справедливості, реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, не є необхідними і виправданими витратами позивача та не є справедливим по відношенню до іншої сторони. Таким чином, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і неспростований відповідачем факт надання позивачу правничої допомоги,

Outcome: approved