Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 04 вересня 2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1160. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя між сторонами не склалося, підставами для розірвання шлюбу зазначає різні погляди на життя, нерозуміння один одного.Збереження шлюбу на даний час є недоцільним та буде суперечити їх інтересам. Оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюб існує формально. На підставі викладеного просить шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати та стягнути з відповідача судові витрати у справі. Ухвалою судді від 12 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 18 грудня 2025 року від позивача [PERSON] надійшли заява, у яких просить розгляд справи проводити за її відсутності, позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 15 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Силки Т.Ю. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача та його представника. Вказує, що відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу та визнає позовні вимоги. Також, покликаючись на ч.1 ст.142 ЦПК України просить при вирішенні питання щодо судових витрат у справі стягнути з відповідача 50% судового збору. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Суд установив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1160, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, наявного в матеріалах справи (а.с.5). Також з матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім`ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, зваженими та обміркованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50 відсотків, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, що становить 605,60 грн., 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved