Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, Львівської районної державної адміністрації, третя особа Головне управління держгеокадастру у Львівській області, просила встановити юридичні факти і зокрема, що [PERSON] , що помер [INFO] , є батьком [PERSON] ,[INFO] ; що [PERSON] , що помер [INFO] належить сертифікат серії [NUMBER] від 02.03.2000, виданий на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним Державний акт IV-ЛВ №032783 від 04.04.2002, виданий на ім`я [PERSON] та скасувати його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №536, а також розпорядження голови Городоцької РДА від 22.03.2002 №152, в частині передачі земельної ділянки [PERSON] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] ,право на земельну частку (пай) розміром 0,96 ум.кад.га без визначення меж в натурі (на місцевості), згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0090598 від 02.03.2000 виданого на ім`я [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.09.1997.На час смерті останній проживав та був зареєстрований із дружиною [PERSON] , 1907 р.н., сином [PERSON] , 1944 р.н., і невісткою [PERSON] , 1952 р.н., що підтверджується довідкою Комарнівської міської ради №321 від 08.08.2025. Отже [PERSON] і [PERSON] фактично вступили у спадщину як спадкоємці першої черги. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На час смерті з нею проживав син [PERSON] , що підтверджується довідкою Комарнівської міської ради №322 від 08.08.2025. [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2015. [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.1970. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину після його смерті, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру №58095205 від 29.10.2019. Разом з тим державний нотаріус Шаравара В.В. листом № 279/02-14 від 05.06.2025 відмовила позивачці, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну ділянку, через відсутність правовстановлюючого документу. Означене унеможливлює успадкування позивачкою вказаної земельної частки (паю) в нотаріальному порядку, тому вона змушена звертатись із означеним позовом до суду, просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.09.2025 означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 09.02.2026 її представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів і третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належно. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Оскільки [PERSON] і [PERSON] померли до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є батьки, діти, другий з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються положення ЦК України в ред. 2004 року. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив. Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.09.1997. Згідно із довідкою Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області №321 від 08.08.2025, [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , разом із ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1907 р.н., син [PERSON] , 1944 р.н., і невістка [PERSON] , 1952 р.н. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] , 1944 р.н. і [PERSON] , 1952 р.н., зареєстрували шлюб 23.05.1970, після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Зібрані у справі докази та їх оцінка в сукупності вказують, що [PERSON] , що помер [INFO] , є батьком [PERSON] ,[INFO] , що помер [INFO] . Отже [PERSON] і [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.02.1999. На час смерті з нею проживав син [PERSON] , що підтверджується довідкою Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області №322 від 08.08.2025 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2000. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.1970, прийняла спадщину після його смерті, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру №58095205 від 29.10.2019. Разом з тим державний нотаріус Шаравара В.В. листом № 279/02-14 від 05.06.2025 відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну частку (пай), в т.ч. через відсутність правовстановлюючого документу. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА від 22.03.2002 №152, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,3445 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після його смерті, в цій частині слід визнати недійсним. Оскільки на підставі вищевказаного розпорядження було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №032783 від 04.04.2002, такий теж слід визнати недійсними скасувати його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №536. Вимоги про скасування розпорядження, державного акту та реєстрації є похідними й залежать від доведеності законності рішення відповідного органу, на підставі якого вони видані. Разом з тим, як вбачається із копії Витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Львівського району (колишня Підзвіринецька сільська рада) Львівської області від 18.06.2025 №6790/427-25 та ухвали Підзвіринецької сільської ради народних депутатів № 43 від 25.11.1994 з додатками, на ім`я [PERSON] видано Сертифікат серії ЛВ №0090598 від 02.03.2000, що зареєстрований за № 11937, який виданий взамін сертифікату ЛВ № 268, реєстраційний № 268 від 22.05.1997, підстава видачі сертифікату - рішення Підзвіринецької сільської ради № 43 від 25.11.1994. Вказане свідчить про те, що [PERSON] належало право на вищеозначену земельну частку (пай), оскільки він був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) і за життя йому було видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , а отже видача бланку Державного акту після смерті не може слугувати підставою до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Відтак, належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) розміром 0,96 ум.кад.га входить в склад спадщини після його смерті. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про задоволення позову. На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 548-549 ЦК України в ред.1963 року,

Outcome: approved