Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду із позовом до відповідачаВеликомостівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно: 1\\8 частина житлового будинок [ADDRESS] , що стверджується рішенням Боянецької сільської ради від 28.03.2013р. № 10, витягом з погосподарської книги по особовому рахунку № [NUMBER] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.02.2012 року, та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Свідоцтвом про народження [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] стверджується, що [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. [PERSON] була членом колгоспного двору за адресою [ADDRESS] . Згідно виписи з погосподарської книги по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 30.06.1990 р. в господарському дворі [ADDRESS] членами двору були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Боянецької сільської ради від 28. 03.2013 року № 10 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору» проведено розподіл бувшого колгоспного двору по [ADDRESS] : [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] -1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина. Таким чином, всі вище перелічені особи, є співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/8 частині. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про шлюб. [PERSON] є власником 1/8 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.11.2013 року в порядку спадкування після смерті [PERSON] та 1\\8 частини даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2025 року в порядку спадкування після смерті [PERSON] . [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті весній [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки моя мати такого права належним чином не зареєструвала. Таким чином на дату подання позову [PERSON] має право на 2/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги. Ухвалою судді від 15.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.10.2025 року, витребувано від третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 29.10.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали письмові заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, на адресу суду відповідачем направлено листа про розгляд справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Одночасно подано належним чином завірену копію спадкової справи №85/2012, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів. Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про спадкування житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] ,та який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги №36 (арк.спр.14). Рішенням виконкому Жовківської міської ради від 28.03.2013 року №10 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору на житловий будинок по [ADDRESS] » проведено розподілу часток колгоспного двору станом на 30.06.1990 року на рівноцінні частки майна по [ADDRESS] по 1/8 частині, а саме: [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] -1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина (арк.спр.13). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (арк.спр.7). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (арк.спр.8). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] 10.05.1980 року одружилась із [PERSON] , та змінила своє дошлюбне прізвище на " [PERSON] " (арк.спр. 9). Із довідки виданої виконкомом Боянецької сільської ради встановлено, що [PERSON] проживала з померлою [PERSON] , до дня її смерті [INFO] і вели спільне господарство в [ADDRESS] (арк.спр.10). Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2012 року встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] частково прийняла спадщину (арк.спр.11). Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого Виконкомом Боянецької сільради встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (арк.спр.15). Із копії спадкової справи №85/2012 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , встановлено, що із заявою про спадкування в 21.02.2012 року звернулася її донька [PERSON] , та відповідно частково прийняла спадщину, що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (спадкова справа №85/2012). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Окрім того, рішенням виконкому Жовківської міської ради від 28.03.2013 року №10 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору на житловий будинок по [ADDRESS] » проведено розподілу часток колгоспного двору станом на 30.06.1990 року на рівноцінні частки майна по [ADDRESS] частині, а саме: [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] -1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина; [PERSON] - 1\\8 частина Таким чином, всі вище перелічені особи є члени двору, головою якого був [PERSON] , та мали рівне право на частки в майні двору, по 1/8 частині кожний. Крім цього, на день смерті матері позивачки [PERSON] - [PERSON] , належало 1/8 частки майна двору, яку позивачка не може оформити через відсутність правовстановлюючого документу. Крім того, позивачці [PERSON] , як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/8 частку в майні двору. Позивачка [PERSON] , у зв`язку із одруженням змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк.спр.29). Із копії свідоцтва про право на спадщину встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивачка (донька померлого) [PERSON] успадкувала 1/8 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (арк.спр.30). Із копії свідоцтва про право на спадщину встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка (племінниця померлої) [PERSON] успадкувала 1/8 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (арк.спр.32). Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки господарство [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Із копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] від 25.11.2006 року виготовленого Червоноградським МБТІ встановлено, що житловий будинок має загальну 105,9 кв.м., житлову 72,5 кв.м., допоміжну 33,4 кв.м., господарські будівлі і споруди: літня кухня, погріб, сарай, вбиральня, сарай, сарай, колодязь, ворота, огорожа (арк.спр.16-19). Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із листа Жовківської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року встановлено, що державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. А також, те що заявником надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] відноситься до колгоспного типу двору, головою якого був [PERSON] , померлий [INFO] (арк.спр.33). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ураховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved