Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 16 грудня 2023 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг. На підставі анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу видано платіжну карту на яку надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та АТ «Акцент-Банк» кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті заяві. Також відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в анкеті заяві, підписано паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка» в якому визначено всі умови кредитування, в тому числі строки кредитування, процентна ставка тощо. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15 квітня 2025 року має заборгованість у розмірі 10778,21 грн, яка складається з 5500,00 грн заборгованості за кредитом, 4765,65 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 512,56 грн залишок заборгованості за пенею. Прпосив в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 10778,21 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 02 травня 2025 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 20 травня 2025 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, зважаючи на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи 16 грудня 2023 року відповідач підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT «Акцент-Банк» (а.с. 7). На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. До анкети - заяви доданий паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому визначено загальні умови кредитування, в тому числі розмір процентної ставки за користування кредитом в залежності від розміру встановленої кредитної лінії, строк кредитування, порядок повернення кредиту, штрафні санкції за прострочення виконання зобов?язання (а.с. 9 зв.-10). 26 березня 2024 року відповідач підписав удосконаленими електронним підписом заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ155101711445530878, відповідно до умов якої відповідачу надано кредит у розмірі 5500,00 грн, тип кредиту - строковий, мета отримання кредиту -придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг. Строк кредиту - 36 місяців з 26 березня 2024 року до 25 березня 2027 року. Процентна ставка (фіксована) 85% на рік (а.с. зв. 10-11). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана відповідачем електронним цифровим підписом, зазначено графік платежів, їх розмір та проценти за користування кредитом (а.с. 12). За даними меморіального ордеру № ЕК.35976029.34601.65455 від 26 березня 2024 року банк здійснив нарахування коштів [PERSON] у сумі 5500,00 грн згідно умов договору № АВН0СТ155101711445530878 від 26 березня 2024 року (а.с. 14). Зі змісту наданої виписки по кредиту № 20.00.0001638233 від 15 квітня 2025 року за період з 26 березня 2024 року до 14 квітня 2025 року вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти від позивача, користувався коштами, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин (а.с. 15). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості слідує, що залишок поточної заборгованості відповідача станом на 15 квітня 2025 року за наданим кредитом складає 10778,21 грн, з яких 5500,00 грн ? заборгованість за тілом кредиту, 4765,65 грн залишок заборгованості за процентами, 512,56 грн залишок заборгованості за пенею (а.с. 14 зв.). Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості, матеріали справи не містять. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (далі за текстом Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону № 675-VIII зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону № 675-VIII передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 16 грудня 2023 року з метою отримання банківських послуг заповнив і підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» шляхом використання удосконаленого електронного підпису. Підпис заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису. Вказана заява в такому ж порядку підписана представником банку, який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта. Заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема індивідуальний податковий номер, номер паспорта громадянина України і дату його видачі. До заяви додано цифрову копію паспорта відповідача. 26 березня 2024 року відповідач підписав удосконаленим електронним підписом заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ155101711445530878 та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, відповідно до умов яких відповідачу надано кредит у розмірі 5500,00 грн та погоджено умови кредитування та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Положеннями заяви визначено, що pаява разом з умовами і правилами надання банківських послуг , що розміщені на сайті банку : www.a-bank.com.ua, та таблицею обчислення вартості кредиту становлять кредитний договір. Відповідач отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Отже, заповненням та підписанням заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). На підставі частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Факт виявлення бажання відповідача на отримання кредиту у виді отримання грошових коштів на рахунок банківської картки, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання були викладені у підписаній відповідачем заяві про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ155101711445530878 від 26 березня 2024 року, яку долучено до позовної заяви та яка містить підпис відповідача, який підтверджує факт ознайомлення з цими умовами. Відповідно пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14. Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами в письмовій формі погоджені порядок надання та погашення кредитних коштів, розмір та порядок сплати процентів за його користування. Загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Заборгованість за простроченими відсотками нарахована позивачем в межах строку кредитування до моменту пред?явлення до позичальника вимоги про повернення кредиту. Тож позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5500,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4765,65 грн, що визначені у розрахунку заборгованості, є доведеними. Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 512,56 грн суд зазначає таке. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені у розмірі 512,56 грн не підлягає задоволенню. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушенного права. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 5500,00 грн та за процентами в розмірі 4765,65 грн ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею не підлягать задоволенню. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2307,20 грн (5500,00 х 2422,40/10778,21). На підставі викладеного,

Outcome: partial