Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 4294575 від 13.01.2024 року в сумі 37 380,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 13.01.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (торгова марка "Credit7") та [PERSON] було укладено договір № 4294575 про надання споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит у розмірі 5 600 грн, строком на 350 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення в розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. Також вказує на те, що 26.08.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір факторингу № 26/08/24 від 26.08.2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4294575 про надання споживчого кредиту від 13.01.2024 перейшло до ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС". Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 37 380,00 грн, через що позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. 07.08.2025 ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надходило, відзив на позовну заяву не подавав, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини 13.01.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (торгова марка "Credit7") та [PERSON] було укладено договір № 4294575 про надання споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит у розмірі 5 600 грн, строком на 350 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Сума кредиту 5 600,00гривень (п. 1.2.1. Договору); строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3 Договору). За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Кредитний договір підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 70281 (а.с.15-24). 13.01.2024 року первісний кредитор виконав своє зобов`язання та здійснив переказ суми кредиту на платіжну картку відповідача, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 28.08.2024 року, в якому зазначено щодо здійснення переказу коштів в сумі 5 600,00 грн. на картку № [NUMBER] (а.с.29). Крім того, факт переказу коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджується також наданою інформацією по рахунку АТ КБ "ПриватБанк" від 10.09.2025 року з якої вбачається, проведення безготівкового зарахування на суму 5 600,00 грн, на картку № [NUMBER] (а.с.79-80). Загальна заборгованість відповідача за договором № 4294575 про надання споживчого кредиту від 13.01.2024 станом на 26.08.2024 становить 37 380,00 грн, з яких: 5 600,00 грн - заборгованість за кредитом; 31 780,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.30-34). 26.08.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" укладено договір факторингу № 26/08/24 від 26.08.2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4294575 про надання споживчого кредиту від 13.01.2024 перейшло до ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" (а.с.45-53).. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Доказів повернення кредитних коштів відповідачем суду не надано, внаслідок чого суд робить висновок про існування спору між сторонами з приводу відповідальності позичальника за невиконання зобов`язань за договором позики. Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів та прийняв запропоновані умови. Жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості в частині тіла кредиту та процентів, комісії, відповідачем суду не надано, свій розрахунок ним не наведений. Таким чином, судом встановлено, що "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" є новим кредитором за договором № 4294575 від 13.01.2024. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 року - денна ставка не більше 1%. Оскільки договір №4294575 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений сторонами 13.01.2024 та діяв в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то відсотки необхідно обраховувати наступним чином: - за період з 13.01.2024 по 22.04.2024 відсоткова ставка 2,5% погоджена сторонами, відтак відсотки за вказаний період складають 14140,00 грн (із розрахунку 5600,00 грн х 2,5% х 101 день); - за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 відсоткова ставка 1,5,% відповідно до п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відтак відсотки за вказаний період складають 10080,00 грн (із розрахунку 5600,00 грн х 1,5% х 120 днів); - за період з 21.08.2024 по 26.08.2024 відсоткова ставка 1% відповідно до п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відтак відсотки за вказаний період складають 336,00 грн (із розрахунку 5600,00 грн х 1% х 6 днів). Таким чином, загальний розмір заборгованості по відсоткам за договором №4294575 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.01.2024 складає 24556,00 грн (14140,00 грн. + 10080,00 грн. + 336,00 грн.). Відтак загальна заборгованість, яка підлягає стягненню становить 30156,00 грн. (5600,00 грн. - тіло кредиту + 24556,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом), що становить 80,67% заявлених позовних вимог = (30156,00 грн/37380,00 грн.х100). Розподіл судових витрат Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, Позивачем надано: - Договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; Акт приймання передачі виконаних послуг; платіжна інструкція (а.с.54-59). Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial