Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100271648 від 04.04.2021 у розмірі 50400 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №100271648 відповідно до вимог ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 12 000 грн. строком на 10 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору перерахував на рахунок платіжної картки відповідача кредитні кошти в сумі 12000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 16760 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 12 000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 38400,00 грн.; заборгованість за комісією - 0,00 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн. 23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №03Т, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», зокрема й до відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку №1 до Договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100271648 від 04.04.2021. У зв`язку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором перебувала на розгляді у судді [PERSON] . Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Чугуївського міського суду Харківської області № 01-08/63 від 07.04.2025 «Щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ» здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 справу розподілено судді Карімову І.В. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» ( після зміни назви - ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс») у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Русанова Г.В. 10.02.2026 року надав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог в розмірі наданого кредиту-12 000 грн. та процентів в сумі 2400 грн. з посиланням на те, що пролонгація договору на споживчий кредит не здійснювалась, строк дії договору сплинув 14.04.2021 року, тому нарахування процентів після цієї дати кредитодавцем ( або його правонаступником) не відповідає вимогам закону та умовам договору. Також вважає, що дана справа не є складною, тому підготовка та складання позовної заяви не потребувала багато часу та високої кваліфікації, тому вважає достатньою оплатою за надані юридичні послуги в сумі, що не перевищує 2000 грн. Також представник відповідача адвокат Русанова Г.В. надав заяву про розгляд справи без сторони відповідача з урахуванням викладеної вище позиції. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №100271648 ( з додатками №1 та №2 до цього договору) строком на 10 днів до 14.04.2021. Згідно пунктів 1.3,1.4, 7.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений договором надати позичальнику грошові кошти у сумі 12000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом ( 2.00% за кожен день користування) у встановлений договором термін в розмірі 2400 грн. (п.1.5.2 договору) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до умов договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав паспорт споживчого кредиту; отримав проект Договору з додатками ( в електронному вигляді в особистому кабінеті); ознайомився з Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства. Зазначений договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема, через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір надається позичальникові шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Умови договору містять, у тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника [PERSON] , його РНОКПП [NUMBER] , адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер телефону, електронну пошту. Відповідно до додатку № 1 до Договору (Графік платежів) заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 14.04.2021 року в розмірі 12000,00 грн, 2400,00 грн. - проценти за користування кредитом, Відповідач [PERSON] був ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором, який був направлений на номер телефону позичальника, вказаний останнім у своїй анкеті-заяві на кредит № 100271648. На виконання умов договору ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на його картковий рахунок грошову суму 12000,00 грн. 23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №03Т, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», зокрема й до відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку №1 до Договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100271648 від 04.04.2021. Зазначені обставини не оспорюються відповідачем та його представником адвокатом Русановим Г.В. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт заміни кредитора його правонаступниками підтверджується наданими копіями договору відступлення права вимоги №03Т від 23.06.2021 року, договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року, витягами додатків до них, платіжними інструкціями до вказаних договорів. Отже, позивач є належним стягувачем заборгованості з [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100271648 від 04.04.2021року. За правилами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Визначаючи розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем суд, проаналізувавши умови кредитного договору, зазначає наступне. За змістом статті 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. За умовами договору споживчого кредиту №100271648 від 04.04.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , строк його дії становить 10 днів, з процентною ставкою 2,00% в день,і датою закінчення строку кредитування є 14.04.2021 року. Позивач не надав суду доказів подальшої пролонгації договору. Таким чином, позивач має право на стягнення процентів, передбачених умовами договору, за користування кредитними коштами за 10 днів ( з 04.04.2021 до 14.04.2021), що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок, та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит становить 2400 грн. Суд при цьому зазначає, що нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, проте регулятивна норма часитини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. За таких обставин суд дійшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 14 400 грн., з яких 12000 грн. - тіло кредиту, 2 400 грн. - проценти за час узгодженого сторонами строку дії договору, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача. Тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн, що підтверджуються копією Договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024, копією акту наданих послуг № 193708402 до цього договору, що включає детальний обсяг робіт. Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім при подачі позову документально підтверджені витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі, пропорційно задоволеним вимогам, а саме: судового збору - в розмірі 692, 11 грн. (2422,40*14400:50400=692,11) та витрат на правову правничу допомогу в розмірі 1714,29 грн. (14400*6000:50400=1714,29).

Outcome: partial