Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У травні 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ( далі за текстом АТ «ПУМБ») в особі представника Супрун Є.В. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 43775,75 грн. за кредитним договором № 2001182100101 від 26.11.2018 та понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 26.11.2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001182100101, за умовами якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000,00 грн., який пізніше було збільшено до 27026,00 грн. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором належним чином, а тому станом на 04.02.2025 року за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 43775,75 грн., з яких: 24736,63 грн. - заборгованість за кредитом; 19039,12 грн. - заборгованість за процентами. На вимогу банку про погашення заборгованості [PERSON] не відповів, заборгованість не погасив, що є порушенням законних прав АТ «ПУМБ». У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні, проти винесення заочного рішення у справі позивач не заперечує. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області суду від 03.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся згідно із ст.128 ЦПК України шляхом направлення повісток про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованими листами, які міститься в матеріалах справи, а також розміщенням на офіційному сайті Судової влади України оголошень про виклик [PERSON] у судові засідання, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Враховуючи зазначене, суд відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.ст.247, 280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 26.11.2018 року [PERSON] підписав заяву № 2001182100101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). У вказаній вище заяві відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, встановивши кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн., та надати кредитну картку [NUMBER] . Стандартна та реальна процентна ставка складає 47,88% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки та інші платежі) 1257,86 грн. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 1000 грн. та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами. Аналогічні умови кредитування зазначені сторонами у паспорті споживчого кредиту, які підписані [PERSON] АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконав, відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 27026,00грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредиту. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором належним чином, а тому станом на 04.02.2025 року за договором виникла заборгованість в розмірі 43775,75 грн., з яких: 24736,63 грн. - заборгованість за кредитом; 19039,12 грн. - заборгованість за процентами. У письмовій вимозі (повідомленні) АТ «ПУМБ» від 04.02.2025, адресованій [PERSON] , позивач вимагав протягом тридцяти днів з моменту отримання повідомлення погасити заборгованість по кредитному договору, що станом на 04.02.2025 року становить 43 775,75 грн., однак заборгованість відповідачем не погашена. Наданий банком розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором підтверджений як розрахунком заборгованості позивача, так і випискою про рух кредитних коштів, якими користувався [PERSON] , та не спростований останнім. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , що надана позивачем, свідчить про тривалий час користування відповідачем наданим кредитом, тому є належним доказом щодо заборгованості за кредитом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року в справі № 638/2304/17 ,провадження № 61-2417сво19). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, і його сторони узгодили всі істотні умови договору: розмір позики (кредиту), грошову одиницю, в якій надано позику (кредит), строки та умови надання грошових коштів у позику (кредит), що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості за договором № 2001182100101 від 26.11.2018, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 43775 грн. 75 коп. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved