Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

15.09.2025 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачи позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, також позивачка просить покласти на відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 02 грудня 2005 року. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2025 року у справі № 273/804/25 шлюб між батьками позивачки було розірвано. Станом на сьогоднішній день позивачка є повнолітньою, а [PERSON] фактично жодної допомоги не надає, ніяк не допомагає дочці, відмовляється добровільно фінансово підтримувати позивачку. Попри те, що [PERSON] досягла повноліття, власного доходу немає, можливості самостійно себе забезпечити відсутні, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Матір позивачки [PERSON] станом на сьогодні фактично самостійно утримує і забезпечує дочку, покриває всі базові фінансові потреби, проте обмежена у можливості самостійно забезпечити комфортний і гідний рівень життя [PERSON] . У вересні 2022 року [PERSON] вступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка на спеціальність 125 Кібербезпека за освітньою програмою «Кібербезпека» факультету інформаційних технологій, що підтверджується довідкою № 433 від 08 вересня 2025 року та навчається на четвертому курсі (денна форма навчання). Оплату за навчання здійснює матір позивачки за рахунок власних коштів. Дата закінчення завчання - 30 червня 2026 року. З 2023 року (починаючи з другого семестру) [PERSON] здобуває платні освітні послуги, відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1401/1 іт від 23.01.2023 загальна вартість навчання за 2022-2026 рр. складає - 133000,00 грн., дана сума не є остаточною, так як навчальний заклад має право на індекс інфляції підвищувати вартість за навчання. Утриманням позивачки, в тому числі на період навчання, займається її матір [PERSON] , яка покриває всі витрати на оплату навчання, проїзд, харчування, купівлю канцелярського приладля, підручників, одягу та супутні витрати, пов?язанні з навчанням в іншому місті. Проте фінансові можливості матері є обмеженими і вона не може самостійно забезпечити повністю всі потреби доньки. Працевлаштуватись [PERSON] не може, оскільки навчається на денній формі навчання, що обумовлює необхідність постійної присутності під час навчального процесу. Будь-якого іншого доходу позивачка також немає. Батько [PERSON] ніяк не допомагає дочці [PERSON], хоча має об?єктивну можливість це робити і нарівні з матір?ю зобов?язаний утримувати свою дитину. Саме тому виникла необхідність у зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів на користь позивачки, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 30.09.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідач у судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову в частині стягнення аліментів. 12.02.2026 року на адресу суду надіслав заяву стосовно вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., у якій зазначає, в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 02 грудня 2005 року (а.с. 4). Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2025 року у справі № 273/804/25 шлюб між батьками позивачки було розірвано (а.с. 6-7). З 2023 року (починаючи з другого семестру) [PERSON] здобуває платні освітні послуги, відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка №1401/1 іт від 23.01.2023 загальна вартість навчання за 2022-2026 рр. складає - 133000,00 грн., дана сума не є остаточною, так як навчальний заклад має право на індекс інфляції підвищувати вартість за навчання. (а.с. 8-9). Згідно довідки № 433 від 08 вересня 2025 року та навчається на четвертому курсі (денна форма навчання) (а.с.10). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст.182 цього Кодексу. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У ч.2 ст.200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обов`язок утримувати своєї повнолітнього доньки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітня донька сторін, вік якого перевищує 18 років, але є меншим 23 років, навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Доказів, які б свідчили про відсутність у відповідача можливості надавати допомогу повнолітній доньці, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене вище, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачи позову, тобто з 15.09.2025 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що такі вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та адвокатом Осадчук Т.С. був укладений договір про надання правничої допомоги, за яким сторони домовились, зокрема, про те, що оплата за надання професійної правничої допомоги щодо стягнення аліментів, а саме: юридична консультація, ознайомлення з наданими матеріалами, розробка деталей судового захисту законних прав та інтересів клієнта, підготовка позовної заяви про стягнення аліментів, підготовка поштового відправлення відповідачу, юридичний супровід судового розгляду справи, становить 7000,00 грн. Отже, наявними у матеріалах справи письмовими доказами належним чином підтверджується надання позивачці послуг з професійної правничої допомоги у справі щодо стягнення аліментів та розмір витрат позивачки на таку допомогу. Разом з цим, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд погоджується з посиланнями останнього на те, що ця справа про стягнення аліментів не є складною, не викликає необхідності проведення великого об`єму роботи, відтак вартість послуг адвоката з приводу консультування, підготовки та подачі до суду позову про стягнення аліментів у розмірі частки від доходів відповідача в сумі 7000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved