Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, яке складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Вказує, що вищевказане спадкове майно належало чоловіку спадкодавця (батьку позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , однак не встигла оформити свої спадкові права, так як померла. З метою оформлення права на спадщину позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. У зв`язку з цим позивач просить у судовому порядку визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.12.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Ківерцівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2019 року /а.с.6/. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який остання прийняла у спадщину, після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформила спадкових прав, так як померла. Вищевказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2001 року, витягом з погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки, дублікатом заповіту від 12.02.2001 року та матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с. 7,10,12/. Факт родинних відносин, а саме, що позивач є сином померлої [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.1972 року /а.с. 13/. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак постановою № 898/02-31 від 18.12.2025 року державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Л.В. відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця /а.с.17/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved