Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

02 вересня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором від 31.01.2020 № 2028792385 у сумі 7495,68 грн та судові витрати (2422,40 грн - судовий збір та 3000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу). Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 04.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення ухвали на усунення недоліків (а.с. 63-65). Позивач у встановлений судом строк недоліки усунув (а.с. 68-74). Ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Призначено судовий розгляд справи на 29.10.2025 (а.с. 76-78). 06 жовтня 2025 року представницею відповідачки [PERSON] - адвокатом Котяш Іриною Миколаївною від імені та в інтересах відповідачки через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву (а.с. 88-90) та зустрічну позовну заяву (а.с. 98-100). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.10.2025 (а.с. 121-122) прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Об`єднано в одне провадження № 2/533/441/25 (справа № 533/739/25) вимоги за зустрічним позовом (справа № 533/739/25, номер провадження № 2/533/500/25) та вимоги за первісним позовом (справа № 533/739/25, номер провадження № 2/533/441/25), присвоївши матеріалам справи єдиний унікальний номер 533/739/25, номер провадження: 2/533/441/25. Цією ж ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 15 грудня 2025 року на 14 годину 30 хвилин. Ухвалою суду від 15.12.2025 закрито підготовче провадження у справі. Призначено судовий розгляд справи по суті на 09.02.2026. Визначено резервну дату наступного судового засідання на 17.02.2026 (а.с. 131-132). Позивач (відповідач за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в електронний кабінет (а.с.134, 136), будь-які заяви, клопотання, відзив на зустрічну позовну заяву не подав, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Відповідачка [PERSON] та її представниця - адвокат Котяш І.М. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленні про місце, дату та час судового засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного документа в електронний кабінет адвоката Котяш І.М. (а.с. 165). Представниця відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) - адвокат Котяш І.М. подала заяву, у якій просила задовільнити у повному обсязі зустрічні позовні вимоги, у задоволенні первісного позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві (а.с. 140). У зустрічній позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності позивачки (а.с. 99 (на звороті). Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (відповідач за зустрічним позовом) (а.с. 3-8) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2020 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2028792385, відповідно до умов якого банк надав відповідачці споживчий кредит, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином зобов`язання 18.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 18/08/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2028792385 перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс». Відповідно до договору факторингу сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «Цикл Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 7495,68 грн із яких: - заборгованість по тілу кредиту - 4500,00 грн; - заборгованість по відсотках - 2995,68 грн. ТОВ «Цикл Фінанс» вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості на адресу відповідачки. На зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» відзив не подало. Свою позицію щодо зустрічних позовних вимог не висловило. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю 55 Конституції України, статті 16, 204,512-514, 516, 526, 527, 625, 639, 1048, 1049, 1054, 1082 Цивільного кодексу України, статті 14, 19, 175, 211, 263, 272, 276, 274 ЦПК України, статтю 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статті 9, 12 Закону України «Про споживче кредитування», рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року), у справі 561/77/19 (постанова від 16 грудня 2020 року), у справі №2-383/2010 (постанова від 14 листопада 2018 року), у справі № 911/3142/19 (постанова від 18 березня 2021 року), у справі № 800/547/17 (постанова від 25 квітня 2018 року), у справі № 913/879/17 (постанова від 27 листопада 2019 року), у справі № 10/249-10/19 (постанова від 21 травня 2020 року), у справі № 24/260-23/52-б (постанова від 15 червня 2020 року). Позиція відповідача (позивач за зустрічним позовом) (а.с 88-89, 98-100) Відповідачка [PERSON] та її представниця - адвокат Котяш Ірина Миколаївна не погодилися з вимогами позивача. У відзиві на позовну заяву представниця відповідачки стверджувала, що позов не є обґрунтованим, не доведеним належними та допустимими письмовими доказами. Позивач маючи право вимоги до відповідачки на загальну суму 7495,68 грн, вводячи [PERSON] в оману, надсилаючи їй повідомлення у месенджери та здійснюючи постійно дзвінки, отримав від неї в загальному порядку кошти на суму 15122,00 грн. Тож, звертаючись 01.09.2025 до суду, позивач точно знав, що заборгованість на суму 7495,68 грн у відповідачки перед ним відсутня. При цьому виписку по рахунку, де відображалися б оплати, - суду не надав, приховавши даний факт від суду, зловживаючи процесуальними правами та вводячи в оману суд. Ураховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути зі позивача на користь відповідачки судові витрати у сумі 6500,00 грн. У зустрічній позовній заяву представниця відповідачки посилалася на такі обставини. 28.05.2025 у застосунок «Viber» [PERSON] отримала повідомлення про наявну заборгованість перед ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором № 2028792385 від 31.01.2020 на загальну суму 15121,66 грн. За період з 29.05.2025 по 28.09.2025 [PERSON] на вимоги ТОВ «Цикл Фінанс», що направлялися їй у «Viber», сплатила на рахунок товариства 15122,00 грн. ТОВ «Цикл Фінанс» набуло без достатньої правової підстави від [PERSON] кошти за кредитним договором № 2028792385 від 31.01.2020 на загальну суму 7626,32 грн, про що до суду надала відповідний розрахунок та квитанції. У зв`язку з цим просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь [PERSON] набуті без достатньої правової підстави кошти у сумі 7626,32 грн, стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь [PERSON] судові витрати, розгляд справи провести за відсутності відповідачки. При нормативному обґрунтуванні відзиву та зустрічної позовної заяви відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) та її представниця посилалися на статтю 59 Конституції України, статті 3, 1212 Цивільного кодексу України, статті 15, 133, 137, 141, 264 Цивільного процесуального кодексу України, статтю 22 Закону України «Про споживче кредитування» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 390/34/17 (постанова від 10 квітня 2019 року), у справі № 337/474/14-ц (постанова від 11 листопада 2019 року), у справі № 466/3398/21 (постанова від 09 вересня 2024 року), у справі № 463/3099/21 (постанова від 11 грудня 2023 року), у справі № 567/3/22 (постанова від 19 лютого 2024 року), у справі № 910/1531/18 (постанова від 06 березня 2019 року), у справі № 206/2212/18 (постанова від 08 вересня 2021 року). Фактичні обставини справи, встановлені судом 31 січня 2020 року [PERSON] підписано анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист (далі по тексту - анкета-заява) в АТ «ОТП Банк», яка містить анкетні дані позичальника (відповідачки) та основні параметри бажаного кредиту, а саме: сума кредиту - 15353,00 грн; строк кредиту - 24 місяці (а.с.10, 74, 104). 31 січня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (за договором - банк) та [PERSON] (за договором - позичальник та/або клієнт) укладено кредитний договір № 2028792385, який підписано власноручним підписом відповідачки (а.с. 12, 71, 101). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору розмір, валюта та цільове використання кредиту: 14963 гривень 00 коп. - на придбання товару у продавця; 390 гривень 00 коп. - на сплату додаткових послуг, а саме: послуга «СМС-довідка»; загальний розмір кредиту - 15353 гривень 00 коп. Дата остаточного повернення кредиту 31 січня 2022 року; строк на який надається кредит, визначено графіком платежів. Річна база нарахування процентів - для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та календарному році; комісія за управління кредитом - щомісячно у розмірі 3 % від суми кредиту. Згідно з п. 1.2 кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. У відповідності до п. 1.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом списання ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору… У розділі 9 «Додаткові умови» договору зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідачки « [PERSON] », ідентифікаційний номер відповідачки ( [NUMBER] ); відомості про паспорт; адреса реєстрації: [ADDRESS] . Договір містить підпис зі сторони [PERSON] . У графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору № 2028792385 від 31.01.2020, встановлено: дату видачі кредиту/дату платежу; кількість днів у розрахунковому періоді; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період; сума кредиту за договором; проценти за користування кредитом; платежі та додаткові супутні послуги; реальна річна процентна ставка; загальна вартість кредиту (а.с. 13, 72, 102). З цього ж графіку вбачається, що остання дата погашення кредиту за графіком - 31.01.2022. Загалом за весь строк кредитування позичальниця мала би сплатити згідно з графіком платежів з 31.01.2020 по 31.01.2022 суму 18578,46 грн, у тому числі: 15353,00 грн - повернення кредиту; 1,35 - річні проценти; 3224,13 грн - за обслуговування кредитної заборгованості; 390,00 грн - інші послуги банку. У паспорті споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який було підписано [PERSON] , зазначено основні умови кредитування, які є аналогічними тим, що викладені у кредитному договорі (а.с. 13 (на звороті), 73, 102 (на звороті)). Відповідно до специфікації до кредитного договору АТ «ОТП Банк» повідомив [PERSON] , що ним прийнято позитивне рішення про можливість надання останній кредит, а саме: кредитний договір № 2028792385; процентна ставка - 0,01 %; плата по кредиту (комісія) - 3 %; сума кредиту на товар - 14963,00 грн; термін кредиту - 24 місяці; номер рахунку АТ «ОТП Банк» - [NUMBER] ; дата рахунку-фактури - 31/01/2020 (а.с. 15, 111). З копії рахунку фактури від 31.01.2020 № СФKRN-0000064354 (а.с.16, 105 на звороті), видаткової накладної від 31.01.2020 № ЧКRN3-0063 (а.с.17, 110 (на звороті)) та копії чеку (а.с. 18, 110) вбачається, що [PERSON] здійснено покупку товарів та послуг за рахунок кредитних коштів на суму 14963,00 грн. Факт руху грошових коштів по банківському рахунку відповідачки підтверджено випискою по особовому рахунку відповідачки за період з 31.01.2020 по 18.08.2021 (а.с. 28-29). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що сума заборгованості відповідачки станом на 18.08.2021 за кредитним договором № 2028792385 від 31.01.2020 становила 7495,68 грн (а.с. 20-27). 18.08.2021 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (надалі - фактор) укладено договір факторингу №18/08/21 (а.с. 30-34). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з п. 6.1 договору факторингу у відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів… У відповідності до п.7.1 договору факторингу сторони домовились, що ліміт фінансування по реєстру боржників № 1 складає 2,22% та становить 2 366 306 гривень 98 копійок без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору. Відповідно до акту приймання-передачі права вимоги за договором факторингу № 18/08/21 від 18.08.2021 АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Цикл Фінанс» згідно з вимогами п. 8.3 договору факторингу прийняло реєстр боржників № 1 кількістю боржників 9499 загальною сумою заборгованості 106590417,61 грн (а.с. 36). Згідно з копією платіжної інструкції від 18.08.2021 № 1592 ТОВ «Фінансова компанія «Цикл Фінанс» здійснило перерахування коштів АТ «ОТП Банк» відповідно до договору факторингу № 18/08/21 від 18.08.2021у розмірі 2 366 306,98 грн (а.с. 37). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18/08/21 від 18.08.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2020 № 2028792385 у загальній сумі 7495,68 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4500 гривень; заборгованість по відсотках - 2995,68 грн; заборгованість за комісією - 708,00 грн (а.с. 35, 112). 23.06.2025 позивачем було повідомлено відповідачку про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь позивача, про наявність заборгованості та її розмір, з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором за реквізитами, наведеними у вимозі (а.с. 38, 113). У цій же вимозі зазначено, що відповідно до договору сума заборгованості перед ТОВ «Цикл Фінанс» станом на 23.06.2025 становить 7495,68 грн, яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту у розмір 4500,00 грн та заборгованість за відсотками 2995,68 грн. Для виконання умов договору необхідно погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 10.08.2025. Також вимога містить реквізити для сплати, а саме: отримувач платежу ТОВ «Цикл Фінанс» код ЄДРПОУ 43453613; АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299; IBAN [NUMBER] . Погашення заборгованості за кредитним договором № 2028792385 (CARD) від 31.01.2020; платник [PERSON] , ІПН [NUMBER] . З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] було здійснено оплату грошових коштів на рахунок [NUMBER] , отримувач ТОВ «Цикл Фінанс», у загальній сумі 15122,00 грн, а саме: 29.05.2025 відповідачкою здійснено оплату на суму 3024,00 грн (а.с. 91, 107); 29.06.2025 - 3024,00 грн (а.с. 93, 109); 02.08.2025 - 3024,00 грн (а.с. 91 (на звороті) 107 на звороті)); 01.09.2025 - 3024,00 грн (а.с. 92, 108) та 28.09.2025 - 3026,00 грн (а.с.92 (на звороті), 108 на звороті). З копій знімків екрану телефону (скріншотів), наданих відповідачкою, вбачається, що відповідачка вела розмову з особою, яка надала реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором № 2028792385 (CARD) від 31.01.2020, які є аналогічні тим, що зазначені у вимозі (а.с. 94, 114). У відповідь відповідачкою було надіслано копії квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором. Відповідно до контррозрахунку заборгованості, наданого відповідачкою, станом на 04.10.2025 сума безпідставно отриманих коштів ТОВ «Цикл Фінанс» від [PERSON] становила 7626,32 грн (а.с. 90, 106). З цього ж контррозрахунку вбачається, що [PERSON] здійснено оплати за кредитним договором на загальну суму 15122,00 грн, а саме: 29.05.2025 відповідачкою здійснено оплату на суму 3024,00 грн; 29.06.2025 - 3024,00 грн; 02.08.2025 - 3024,00 грн; 01.09.2025 - 3024,00 грн та 28.09.2025 - 3026,00 грн. Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду За змістом статей 626, 628 ЦК України (ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Такі висновки зробив Верховний суд у справі № 200/5647/18 (постанова від 16.09.2020) та у справі № 760/7792/14-ц (постанова від 28.10.2020). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18 зробив такий висновок: «Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18). Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.». Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 КПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У відповідності до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення 31.01.2020 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 2028792385, який містить підписи сторін, у тому числі відповідачки. З виписки за договором та з розрахунку заборгованості, наданих ТОВ «Цикл Фінанс», вбачається, що [PERSON] отримала кредит та певний час здійснювала платежі на погашення заборгованості. Проте у повному обсязі та у строки, встановлені кредитним договором, кредит не повернула. [PERSON] факт укладення кредитного договору та факт отримання кредиту не заперечувала. Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, тобто у сумі 7495,68 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Цикл Фінанс», сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на дату набуття ним права вимоги становила 7495,68 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачкою не оспорювався. Судом встановлено, що ТОВ «Цикл Фінанс» повідомив [PERSON] про наявну заборгованість та надав реквізити для сплати заборгованості. За повідомленими їй реквізитами [PERSON] було сплачено грошові кошти у загальній сумі 15122,00 грн, що підтверджується копіями наданих нею квитанцій та не спростовано позивачем. Отже відповідачкою [PERSON] фактично погашено заборгованість за кредитним договором. Така заборгованість перед позивачем не існує станом на дату розгляду справи судом. Незважаючи на фактичне погашення боргу за кредитним договором та зайво сплачені кошти, позивач безпідставно звернувся до суду з метою повторного стягнення однієї і тієї ж суми заборгованості. З цих підстав суд відмовляє у задоволенні первісного позову ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Сума надмірно сплачених відповідачкою грошових коштів становить 7626,32 грн (15122,00 (сплачені кошти) -7495,68 (заборгованість за кредитом) = 7626,32). Такі кошти є безпідставно отримані ТОВ «Цикл Фінанс» та підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. ТОВ «Цикл Фінанс» у власному розрахунку заборгованості та у позовній заяві не вказав про фактично сплачені грошові кошти [PERSON] . Обставини та факти, наведені відповідачкою у зустрічній позовній заяві, не спростував; своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався, належних доказів на спростування заявлених [PERSON] позовних вимоги - не надав. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Судом у даній справі встановлено, що грошові кошти у сумі 7626,32 грн набуті та збережені ТОВ «Цикл Фінанс» за рахунок [PERSON] ; таке набуття та збереження відбулося за відсутності достатньої правової підстави (заборгованість не ґрунтувалася на договорі); безпідставність набуття (збереження) грошових коштів є абсолютним, адже таке набуття було безпідставним не тільки на момент перерахування [PERSON] коштів ТОВ «Цикл Фінанс», але й станом на час розгляду спору судом. Отже суд висновує, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ "Цикл Фінанс" безпідставно набутих грошових коштів у сумі 7626,32 грн є підставними, обґрунтованими, доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи, та підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З врахуванням того, що позов позивача не підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України залишає судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) - ТОВ «Цикл Фінанс». Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 2 - 6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Зі сторони відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON] на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано такі докази: 1) договір про надання правової допомоги від 26 вересня 2025 року, укладений між адвокатом Котяш Іриною Миколаївною та [PERSON] (клієнт, замовник) (а.с. 95), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику правову допомогу та консультації у справі № 533/739/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (п.1.1). Розмір гонорару за послуги виконавця, надані в ході розгляду справи в суді першої інстанції по справі № 533/739/25 за позовом ТОВ «Цикл Фінанс», встановлених у п. 1.1. даного договору, визначений сторонами за домовленістю у фіксованій сумі та складає 6500,00 грн. (п. 3.1). Оплата послуг виконавця здійснюється замовником шляхом готівкового або безготівкового розрахунку протягом 30 днів після вирішення спору по суті. Сторони мають право здійснювати розрахунки за цим договором в інший спосіб, не заборонений законодавством України (п. 3.2).; 2) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 95 на звороті), відповідно до якого загальна вартість послуг складає 6500,00 грн, які складаються з: 1) консультації правового характеру у правовідносинах, що виникли у клієнта, який є відповідачем по судовій справі. Ознайомлення зі матеріалами судової справи та правовий аналіз позовної заяви та додатків до неї, що є предметом та підставою позову - 2,5 години - вартість 2500,00 грн; 2) роз`яснення клієнту норм законодавства у спорі, узгодження правової позиції. Складання та подача відзиву на позовну заяву (заяв по справі) та контррозрахунку - 4 години - вартість 4000,00 грн. 3) акт виконаних робіт від 04.10.2025 на суму 6500,00 грн (а.с. 96); 4) розрахункову квитанцію від 04.10.2025 № 1, відповідно до якої адвокат Котяш Ірина Миколаївна прийняла від [PERSON] гонорар у розмірі 6500,00 грн за надання правничої допомоги (а.с. 96 на звороті). На підтвердження направлення на поштову адресу ТОВ «Цикл Фінанс» документів, що підтверджують витрати [PERSON] на правничу допомогу, представником [PERSON] надано квитанцію № 4673975 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с.97). Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі сторони [PERSON] надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених нею витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі правничих послуг та квитанцію на підтвердження фактичної сплати суми гонорару. Такі докази завчасно були направлені ТОВ «Цикл Фінанс». ТОВ «Цикл Фінанс» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв. Оскільки позовна заява ТОВ «Цикл Фінанс» не підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява [PERSON] суд задовольняє в повному обсязі, суд,

Outcome: approved