Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача Ткаченко Юлія Олегівна, яка діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (08200, місто Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, оф. 204, ЄДРПОУ 43311346) через систему «Електронний суд» звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовна вимога мотивована тим, що 14 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8383233, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3600 грн. 00 коп. строком на 360 днів (з 14 червня 2025 року по 08 червня 2025 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 621 грн. 00 коп. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 180 грн. 00 коп. за кожен день понадстрокового користування. Вказують, що кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8383233 від 14 червня 2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3600 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ЄАПБ» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавцю на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією № c4cF878f-9207-46f7-8404-089175c2fca8 від 14 червня 2025 року. Враховуючи умови Договору кредиту № 8383233 від 14.06.2025 року та здійсненні відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 803 грн. 74 коп., заборгованість останнього за договором кредиту складає 13729 грн. 46 коп., зокрема, 3600 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2308 грн. 46 коп. сума заборгованості за процентами; 621 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією; 7200 грн. 00 коп. сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклади Договір факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71766214 від 06 квітня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 року, в тому числі, до відповідача в сумі 13729 грн. 46 коп. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за Договором кредиту № 8383233 в розмірі 13729 грн. 46 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп. 26 листопада 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси передано матеріали позовної заяви для розгляду за підсудністю до придніпровського районного суду м. Черкаси. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. 02 січня 2026 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків. 14 січня 2026 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання, зобов`язано АТКБ «ПриватБанк» надати інформацію. Представник позивача адвокат Ткаченко Юлія Олегівна через систему «Електронний суд» надала заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника позивача, позов підтримала та вказала, що не заперечує проти заочного рішення в даній цивільній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином та шляхом розміщення оголошення на Веб-сайті «Судова влада». Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] укладено Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8383233. Відповідно до п. 2. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п. 2.1.1 Договору, мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник підтверджує, що не має наміру використовувати отриманий кредит із метою, яка є забороненою відповідно до діючого законодавства, у тому числі не має наміру ініціювати переказ отриманого за цим договором кредиту на рахунки організаторів азартних ігор для участі в азартних іграх. Відповідно до п. 2.1.2. Договору, вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов Договору надання коштів у кредит. Відповідно до п. 2.2. Договору, сума кредиту 3600 грн. 00 коп. Строк кредиту 360 днів. Відповідно до п. 2.2.7. Договору, тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія. Відповідно до п. 2.2.8. Договору, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту , що у грошовому виразі складає 621 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.3. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194.73%. Відповідно до п. 2.3.1 Договору, денна процентна ставка/день 0,998%. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Фінпроммаркет» виконало свої зобов`язання, перерахувавши відповідачу 3600 грн. 00 коп. Перерахування коштів здійснювалося через платіжну установу ТОВ «Європейська платіжна система», що підтверджується Довідкою № КД-000002238 від 13.10.2025 року. Також, 09 лютого 2026 року, на запит суду, АТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також, надано виписку по рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 14 червня 2025 року по 17 червня 2025 року, з якої вбачається зарахування коштів в розмірі 3600 грн. 00 коп. З огляду на наведене, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» . Встановлено, що відповідач, всупереч умов договору позики, не виконав належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу та процентів за договором позики, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі сумі 13729 грн. 46 коп., зокрема, 3600 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2308 грн. 46 коп. сума заборгованості за процентами; 621 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією; 7200 грн. 00 коп. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Судом також встановлено, що 16 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінпром Маркет» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 16/10/25. Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Відповідно до п. 2.1.3. Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 2.2. Договору, протягом 30 робочих днів з дня переходу права вимоги, клієнт зобов`язаний передати фактору документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому-передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі документів за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до [PERSON] за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8383233 від14 червня 2025 року. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8383233 від14 червня 2025 року в сумі 6529 грн. 46 коп., з яких, 3600 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2308 грн. 46 коп. сума заборгованості за процентами; 621 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8383233 від14 червня 2025 року в сумі 6529 грн. 46 коп., з яких, 3600 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2308 грн. 46 коп. сума заборгованості за процентами; 621 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 7200 грн. 00 коп., то суд приходить до наступного. Суд наголошує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки, [PERSON] уклав Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8383233 з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 14 червня 2025 року, тобто, у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, неустойка в розмірі 7200 грн. 00 коп. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягають списанню позивачем. А тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8383233 від14 червня 2025 року в сумі 6529 грн. 46 коп. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на суму 6529 грн. 46 коп. (47,56 % позовних вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1152 грн. 09 коп. (2422 грн. 40 коп. х 47,56%/100%). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: Договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет»; Витяг з акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; Витяг з акту № 7ФП від 24 жовтня 2025 року приймання передачі надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року; Платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939288.1 від 27.10.2025; Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03 вересня 2025 року; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На думку суду, позивачем в передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу. Суд враховує, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, не доведено неспівмірність витрат позивача понесених на оплату правничої допомоги. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відповідно до частини першої - третьої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково на суму 6529 грн. 46 коп. (47,56 % позовних вимог), тому і витрати на правничу допомогу необхідно задовольняти пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню понесені ними витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2140 грн. 20 коп. (4500 грн. 00 коп. х 47,56%/100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial