Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

09.12.2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 14.11.2025. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] відповідач у справі, є батьком її дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Посилалась на те, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та отримує стабільний дохід. Позивач працює та отримує заробітну плату в розмірі 6-7 тисяч гривень на місяць. Крім того, за рішенням суду на її користь з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він повідомлявся вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Позивачем не надано доказів на обґрунтування заявленого розміру аліментів. Відповідачем не надано доказів та інформації про свої доходи. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, отже здатний заробляти дохід власною працею, з якого можуть бути сплачені аліменти. Згідно пояснень позивача, [PERSON] перебуває на військовій службі та з нього вже стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів. На підставі вищевикладеного, суд вирішив позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною трьох років. Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення потреб позивача та не є надмірним для відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 14.11.2025 між [PERSON] та адвокатом Осадчук Т.С., банківську квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 4000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення аліментів. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання позовної заяви, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги та часткове задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial