Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2024 року по 30 жовтня 2025 року у сумі 27 571,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, яка становить 27 571,80 грн. Оскільки аліменти не сплачує відповідач з власної вини, позивач, на підставі ст. 196 СК України, звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2025 року у справі №381/5365/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 18.11.2024 і до закінчення навчання, тобто до 04.07.2028. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, а надалі відкрито виконавче провадження №77288693. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №77288693 від 30.10.2025 року, заборгованість станом на 30.10.2025 року становить 27 571,80 грн. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] 21 грудня 2024 року змінив ім`я на [PERSON] . У даній справі позивачем ставиться питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2024 року по 30 жовтня 2025 року. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачу відомо про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів та про наявну заборгованість, разом з тим, він не вчинив всіх дій, щоб погасити заборгованість та виконувати рішення суду в добровільному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено розрахунок відповідно до формули, яка була визначена Великою Палатою Верховного Суду. Відповідно до наведеного розрахунку загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2024 року по 30 жовтня 2025 року у сумі 41 360,95 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 27 571,80 грн., тобто не більше 100 відсотків заборгованості, підлягають задоволенню. У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved