Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», Виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області пребувала справа №232/2621/12 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 30.11.2012 року накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що перебуваж у власності [PERSON] . В результаті розгляду справи, рішенням суду від 20.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на корсить ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість по кредитному договору №R53112227051В від 29.03.2012 в розмірі 24229,74 грн. та судовий збір в сумі 349,60 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що [PERSON] не був власником вказаного будинку, а 33/50 його частки зареєстровано за [PERSON] , та 17/50 за [PERSON] . Таким чином, накладення арешту на житловий будинок є незаконним та таким, що поршує законне право власності позивача, оскільки вона не була учасником справи №232/2621/12 та рішення суду її не стосується, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26.09.2025 року було відкрите загальне позовне провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду. На адресу відповідача та третім особам, судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву та письмових пояснень, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. Ухвалою суду від 17.11.2025 року залучено до участі в якості співвідповідача у справі Першу вінницьку державну нотаріальну контору та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». На виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, до суду від представника відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки предметом спору є факт зареєстрованого обтяження у вигляді арешту, який здійснений Державним реєстратором ВК ВМР Левчук І.В. На підставі поданої 02.06.2025 року [PERSON] та [PERSON] заяв про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , державним реєстратором прийнято рішення 792441638 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень та перенесено обтяження №13374203 від 12.12.2012 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Тому, під час проведення реєстраційної дії реєстратор зобов`язаний у разі реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна з`ясувати наявність усіх діючих обтяжень та у разі їх наявності перенести їх у відповідний підрозділ Розділу Державного реєстру прав. Таким чином, державний реєстратор ВК ВМР Левчук І.В. під час державної реєстрації прав на житловий будинок [ADDRESS] за позивачем, перенесла діюче обтяження, а не реєструвала його. Разом з тим, зі сформованої розширеної довідки №447175006 вбачається, що обтяження зареєстроване Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 12.12.2012 року. Представником звернуто увагу, що відповідачами у справах про знаття арешту з майна є боржник, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, а як третю особу може бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. У зв`язку з цим, ВК ВМР не може мати статус відповідача у цій справі, а може бути залучений до її розгляду лише як третя особа. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги [PERSON] , які заявлені до ВК ВМР, не підлягають задоволенню та просив відмовити у їх задоволенні. Також представником відповідача АТ «ВТБ Банк» було надіслано суду відзив на позовну заяву, згідно з яким на підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації, вподальшому розпочато процедури ліквідації банку. Відповідно до зазначеного рішення визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «ВТБ БАНК» здійснюються Фондом безпосередньо. Згідно з даними наявними у розпорядженні АТ «ВТБ БАНК», права вимоги/майнові права за кредитним договором № R53112227051B вiд 29.03.2012 (позичальник [PERSON] ) були відступлені банком новому кредитору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до дати запровадження тимчасової адміністрації, розпочатої 28.11.2018 року, тому АТ «ВТБ БАНК» є неналежним відповідачем за заявленими позовними вимогами. З огляду на викладене, представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Позивач своїм правом на надання суду відповіді на відзив не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив прийняти рішення та провести судове засідання у справі без їх участі. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Позиція виконкому викладена у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Проти задоволення позову заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача АТ «ВТБ Банк» та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. В судове засідання представник відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори не з`явилася, проте надіслала до суду заяву, в якій повідомляє, що нотаріальна контора є неналежним відповідачем у справі, оскільки в неї відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору. Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нрухемого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, Перша вінницька державна нотаріальна контора була реєстратором Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нрухомого майна, тобто реєструвала у вказаному вище реєстрі відомості на підставі ухвал судових та слідчих органів, у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна. Також позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість вимог до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Крім того, позивач не вказує на підссмтаві яких ухвалених конторою рішень він визначив порушником своїх прав саме Першу вінницьку державну нотаріальну контору. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову, який пред`явлено до неналежного співвідповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори та розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від третьої особи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником 33/50 частки житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27.02.2008 року, рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Правниче об`єднання поділля» від 27.02.2008 року у справі №01-06/08, Реєстраційного посвідчення від 18.03.2008 року (а.с. 8, 9-10, 11, 16). Згідно з відомостями, які містяться в технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складеного ВООБТІ 17.03.2008 року, його власниками є: [PERSON] 33/50 частки та [PERSON] 17/50 частки (а.с.12-14). Також цей факт підтверджується листом КП «ВМБТІ» від 29.05.2021 року №3325 (а.с. 15). Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зі змісту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2012 року у справі №232/2621/12 вбачається, що під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у власності [PERSON] . Копію ухвали направлено для виконання в Першу вінницьку державну нотаріальну контору, Староміський ВДВС ВМУЮ та КП ВМБТІ (а.с. 6, 7). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих 15.09.2025 року та 10.10.2025 року вбачається, що відносно нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] міститься запис про обтяження №60155780, реєстраційний номер обтяження 13374203, зареєстровано 12.12.2012 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2012 року у справі №232/2612/12 (а.с. 17, 59-60). Державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. прийнято рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень та перенесено обтяження №13374203 від 12.12.2012 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Суд звертає увагу, що в Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна міститься описка в номері справи, а саме вказано «№232/2612/12» тоді як в дослідженій ухвалі суду зазначено «№232/2621/12». Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2012 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (п. 2). З огляду на викладене, суд приймає до уваги доводи представників відповідачів виконавчого комітету Вінницької міської ради та Першої вінницької державної нотаріальної контори, що вони не є належними відповідачами у цій справі. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідивши матеріали прави, суд встановив, що спірне майно належить на праві власності позивачу та [PERSON] , а арешт на їх майно було накладено в рамках розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості, де відповідачем був [PERSON] , проте жодних доказів того, що останній був власником спірного майна судом не встановлено. Таким чином, арешт було накладено на майно осіб, які не були учасниками цивільної справи №232/2621/12, тому він порушує право власності позивача. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи наявність накладених обтяжень на майно, неможливість їх припинення в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом зняття арешту, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, а обставини, на які посилається позивач, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved