Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

13.08.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Органу опіки та піклування в особі начальника Семенівської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що в Службі у справах дітей Семенівської сільської ради на первинному обліку перебувають діти, які опинились в складних життєвих обставинах. Відомості про батьків дітей внесені за вказівкою матері згідно ст. 135 СК України. Мати дітей [PERSON] , [INFO] проживала за останньою відомою адресою в [ADDRESS] . За заявою матері 11.01.2022 року діти були влаштовані до Благодійної організації «Благодійний Фонд «Дитяча оселя «Надія» (далі - Фонд). За розпорядженням Голови Запорізької обласної державної адміністрації від 08.03.2022 р. №100 діти разом з Фондом були переміщені до Федеративної Республіки Німеччина, де перебувають дотепер. Адміністрація Фонду повідомляє, що батьки дітей не відвідували, станом здоров`я, освітою і подальшою долею дітей не цікавляться. [PERSON] вилучили німецькі служби та відмовляють у спілкуванні з дитиною. На теперішній час склалася ситуація коли неповнолітні та малолітні діти перебувають за кордоном без законних представників. За інформацією Мелітопольського районного управління поліції НП в Запорізькій області на теперішній час відповідачка перебуває на тимчасово окупованій території, що унеможливлює виконання нею батьківських обов`язків. Тривала байдужість до життя власних дітей свідчить про те, що відповідачка своє ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінила, вплинути на неї або покращити її поведінку неможливо, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно своїх дітей. Ухвалою судді від 30.09.2025 провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.10.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Згідно листа Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 16.04.2024 р. [PERSON] мешкає в [ADDRESS] . Відомості щодо відповідачки в Державному демографічному реєстрі та в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери відсутні. Також на ухвалу суду була надана інформація Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо відсутня інформація про перетинання державного кордону України [PERSON] з 01.01.2022 по 30.10.2025 р. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Семенівської сільської ради позов підтримала. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] , народився [INFO] матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. [PERSON] народився [INFO] матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. [PERSON] , народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. [PERSON] народилась [INFO] матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...". Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ч. 1 ст.164 СК України у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 р. вказує на те, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 цього Закону передбачає права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/158, 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21). У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Обґрунтовуючи заявлений позов позивач посилається на те, що відповідачка протягом тривалого часу не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям не проявляє належного батьківського піклування, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Проте, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Так, в судовому засіданні шляхом відео дзвінка була заслухана думка дітей. Неповнолітній [PERSON] повідомив, що він разом з братами та сестрою проживають в Німеччині, відвідують місцеву школу, а також продовжують он-лайн навчання в українській школі. Він періодично спілкується з матір`ю засобами Інтернет зв`язку. Він отримує в користування мобільний телефон в певні часи, тоді може зателефонувати матері, старшому брату. Останній раз з матір`ю спілкувався в листопаді 2025 року. Матір веде нормальний спосіб життя, працює, проживає на окупованій території, вона хотіла приїхати до них в Німеччину, але не змогла. Розуміє наслідки позбавлення батьківських прав матері та пояснив, що не хотів би, аби матір позбавляли батьківських прав. В грудні 2023 року німецька соціальна служба вилучила молодшого брата [PERSON] , зараз вони позбавлені можливості з ним спілкуватись. Для нього важливим є проживання разом з усіма братами, сестрою та відновлення спільного проживання з матір`ю. Також під час цього відео зв`язку надали пояснення [PERSON] голова Благодійної організації «Благодійний Фонд «Дитяча оселя «Надія» та Колісник Н. секретар Благодійної організації «Благодійний Фонд «Дитяча оселя «Надія». Вони пояснили, що 24.02.2022 року Фонд, який знаходився в смт Приазовське перемістився до Німеччини місто Шпенге, виїхали разом 21 дитиною, які проживали в той момент у Фонді. Зараз їм виділили для проживання великий будинок, у дітей гарні умови для проживання, їм допомагає церковна спільнота та на кожну дитину отримують соціальні виплати. Але на теперішній час німецькі соціальні служби вилучили 4 дитини, серед них [PERSON] . Він переданий під опіку в німецьку родину, зараз не надають можливість спілкуватись з ним. Оскільки діти не мають офіційних опікунів в Німеччині, то місцева влада відмовляється повертати дітей у Фонд. Виникла необхідність офіційно оформити статус дітей, щоб не розлучати родини та мати можливість повернутися всім дітям в Україну після покращення безпекової ситуації. Дійсно вирішувалось питання, щоб [PERSON] приїхала до Німеччини, до своїх дітей, але це не вдалося здійснити. Підтвердили, що не мають негативної інформації про [PERSON] , як матір дітей. Зараз виникла ситуація, коли необхідно втручання держави для надання законних опікунів дітям. Позивачем складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо всіх її дітей від 11.01.2025 р. У висновку зазначено, що на первинному обліку в Службу у справах дітей Семенівської сільської ради знаходяться діти, які опинились в складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Їх мати [PERSON] , останнє відоме її місце проживання [ADDRESS] . за заявою батьків 11.01.2022 року діти були влаштовані до Благодійної організації «Благодійний Фонд «Дитяча оселя «Надія» (далі - Фонд). За розпорядженням Голови Запорізької обласної державної адміністрації від 08.03.2022 р. №100 діти разом з Фондом були переміщені до Федеративної Республіки Німеччина, де перебувають дотепер. Адміністрація Фонду повідомляє, що батьки дітей не відвідували, станом здоров`я, освітою і подальшою долею дітей не цікавляться. [PERSON] вилучили німецькі служби та відмовляють у спілкуванні з дитиною. На теперішній час склалася ситуація коли неповнолітні та малолітні діти перебувають за кордоном без законних представників. Зібрані докази не свідчать про те, що відповідачка є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив із матір`ю сімейних відносин не буде відповідати інтересам дітей. Встановлені обставини свідчать про те, що розлучення дітей з матір`ю відбулось внаслідок окупації Російською Федерацією населеного пункту, де проживали діти. Діти були переміщені за кордон сторонніми особами, в той час, коли матір залишилась проживати на окупованій території. На час розгляду справи матір підтримує зв`язок з дітьми з урахуванням обмежених можливостей такого спілкування, діти не бажають, щоб їх матір була позбавлена батьківських прав, навпаки, бажають возз`єднання з нею та братом, який був вилучений соціальними службами іншої держави. Слід врахувати, що розлучення дітей з матір`ю відбулось не за її бажанням, а внаслідок військової агресії Російської Федерації. В судовому засіданні не встановлено, що відсутність участі матері у вихованні та утриманні дітей пов`язана саме з небажанням матері виконувати свої батьківські обов`язки, а навпаки, у суду склалося враження, що у матері відсутня можливість виконувати такі обов`язки, оскільки вона проживає на окупованій території, переміщення з якої до місця перебування дітей до Федеративної Республіки Німеччина залежить від багатьох факторів, в тому числі матеріальних, бюрократичних, подолати які самостійно не завжди здатний громадянин. Відносини між батьками та дітьми належать до сфери сімейного життя, право на повагу до якого гарантується державою. Це означає, що втручання держави у сферу сімейного життя допускається лише у ситуаціях, якщо цього вимагають найкращі інтереси дитини, підстави втручання повинні бути чітко передбачені законом та таке втручання буде пропорційним поставленій меті. Держава не лише повинна не допускати свавільного втручання у сферу сімейного життя, але й повинна захищати його від протиправних посягань третіх осіб. Частина 1 ст. 9 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Позивач при розгляді спору не довів суду, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідачки батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дітей. За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.

Outcome: dismissed