Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

06 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 87 614,50 грн., а також витрати по справі. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23.01.2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-252412983, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 76 491,59 грн. строком на 72 місяців з нарахуванням процентної ставки 36,00% річних за користування кредитом. Відповідач всупереч умовам кредитного договору припинив виконувати взяті на себе зобов`язання та здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитом. Позивач вказує, що 20.02.2024 року АТ «Райффайзен Банк» за договором про відступлення прав вимоги №114/2-67-F відступило позивачу право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, а позивач набув право грошової вимоги за виказаним кредитним договором сума заборгованості за яким складає 87 614,50 грн., з яких: 76 219,11 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 11 395,39 грн. сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-252412983 від 23.01.2024 року в розмірі 87 614,50 грн., а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1 400,00 грн. Ухвалою суду від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, між Акціонерним Товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] 23.01.2024 року було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-252412983 (далі - кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 76 491,59 грн. строком на 72 місяців з нарахуванням процентної ставки 36,00% річних за користування кредитом. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІТІ ФІНАНС» (далі - ТОВ «СІТІ ФІНАНС») укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступає ТОВ «СІТІ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права грошової вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року, ТОВ «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014-RO-82-252412983 від 23.01.2024 на суму 87 614,50 грн. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-252412983 від 23.01.2024 в розмірі 87 614,50 грн., яка складається з наступного: 76 219,11 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11 395,39 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача також понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1 400 грн., що підтверджується договором № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року; додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги від 09.06.2025 року; додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року; замовленням №1514 до вказаного договору від 02 жовтня 2025 року; актом виконаних робіт до замовлення №1514 до вищезазначеного договору від 01 жовтня 2025 року на загальну вартість робіт у розмірі 1400 грн.; платіжною інструкцією №2559 від 15.10.2025 року із зазначенням призначення платежу оплата за послуги з правничої допомоги. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved