Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовує тим, що 20.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 7307729, відповідно до якого відповідач отримав 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Кредитний договір було підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 103-МЛ, за яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 7307729 від 20.12.2022р., розмір заборгованості за яким склав 12270 грн., з яких: - 3000грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 8700 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 570 грн. прострочена заборгованість за комісією. Позивачем було надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Заходи досудового врегулювання спору проводились, але спір вирішено не було. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7307729 від 20.12.2022р.у сумі 12270 грн. та судовий збір у сумі 2422,40 грн., розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкасивід 14.10.2025 року скасованозаочнерішеннявід02.04.2025 року за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до розгляду за правилами спрощеногопозовногопровадження, з повідомленнямсторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без участі представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. Вказувала, що у неї було викрадено сумку з документами та в подальшому оформлено кредит через її банківську картку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 20.12.2022 р. [PERSON] звернуласядо ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на кредит № 7307729, про отримання кредиту у сумі 3000 грн. Згідно даних процесу оформлення та розгляду заяви № 7307729 від 20.12.2022 р. відбулося заповнення заяви, автоматична перевірка, перевірка у БКІ, скоринг, підтвердження зміни умов, підписання договору. Між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 20.12.2022р. було укладено Договір про споживчий кредит № 7307729 (індивідуальна частина), який [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором F52406, предметом якого є споживчий кредит - грошові кошти які надаються позичальнику для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сторони погодили істотні умови договору, зокрема суму кредиту: 3000,0 грн. (п. 1.2), строк кредитування: 100 днів з 20.12.2022р. (п. 1.3), пільговий період: 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.12.2022р. (п. 1.3.1), поточний період: 90 днів, що настає з дати завершення пільгового періоду та закінчується 30.03.2023р. (п. 1.3.2), термін повернення кредиту та сплати комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом: 30.03.2023р., але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості (п. 1.4). Загальні витрати позичальника за пільговий період: 1170,00 грн. у грошовому виразі та 306,00 грн. відсотків річних, загальні витрати позичальника за кредитом: 9270 грн. у грошовому виразі та 1128 грн. відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 4170 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредиту складає 12270,00 грн. (п. 1.5). Комісія за надання кредиту: 570,00 грн. (п. 1.5.1), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 600,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3). Тип процентної ставки: фіксована (п. 1.6).Згідно п. 2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *95. Додатком №1 до вказаного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №7307729 від 20.12.2022р., додатком 2 до вказаного договору є паспорт споживчого кредиту № 7307729. З копії платіжного доручення 89525048 від 20.12.2022р. вбачається перерахування коштів від ТОВ «Мілоан» на рахунок відповідача в сумі 3000,00 грн. з призначенням платежу: кошти згідно договору №7307729. 28.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог № 103-МЛ, за яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 7307729 від 20.12.2022р., розмір заборгованості за яким склав 12270 грн., з яких: - 3000грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 8700 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 570 грн. прострочена заборгованість за комісією. Позивачем було надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Заходи досудового врегулювання спору проводились, але спір вирішено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Факт укладення договору та досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3.3.2 Договору про споживчий кредит 7307729 Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1- 1.5 та п. 2.4 Договору. Згідно п. 2.4.1 позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 Договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків,обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору. Пунктами 2.3.1- 2.3.2 пункту 2.3 Договору визначено порядок пролонгації строку кредиту на пільгових та стандартних (базових) умовах Пунктами 2.2.1- 2.2.3 пункту 2.2 визначено порядок плати за кредитом: комісії та процентів за користування кредитом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову, відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надано. [PERSON] усунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти розмірі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками, яка склала 11700,00 грн. та складається з: - 3000грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 8700 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; Водночас, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії в сумі 570,00 грн .виходячи з наступного. Так, умовами п.1.5.1 кредитного договору передбачено, що комісія за надання кредиту 570,00 грн. нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Разом з тим, вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. На підставі викладеного, суд частково погоджується з заявленими позовними вимогами, наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7307729 від 20.12.2022 в розмірі 11700,00 грн. Твердження відповідачки про те, що вона не укладала цього договору та відповідно не отримувала кредитних коштів, не користувалася ними, оскільки на час укладення вказаного договору 20.12.2022 року у неї було викрадено сумку з документами, про що вона повідомила орган поліції, подавши заяву про вчинення кримінального правопорушення, суд сприймає критично, оскільки [PERSON] , всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх пояснень, якими зокрема могли бути: матеріали кримінального провадження, які підтверджують використання телефону або картки сторонніми особами, докази блокування рахунку та негайне повідомлення банку про втрату картки, технічні докази несанкціонованих операцій, постанова про визнання потерпілою (або вручення пам`ятки потерпілої у кримінальному провадженні), висновки експертиз (за наявності). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують факт надання кредиту [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання споживчого кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано, із відповідним позовом остання до суду не зверталася. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (95%), що складає 2301,28 грн.

Outcome: partial