Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених (прострочення сплати), аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2023 у справі № 756/2352/22. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.01.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.09.2022 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення та виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва, Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП № 71212847 від 07.03.2023 щодо примусового стягнення аліментів із [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2023 у справі № 756/11943/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 24 539,49 грн. 15.10.2024 рішенням Оболонського районного суду міста Києва у цій же справі № 756/11943/23 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задоволено частково повторно, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у сумі 28 931,61 грн. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 756/8267/24 було змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16.01.2023 року у справі № 756/8196/22, ухвалено стягувати із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 10 000 гривень 00 коп. щомісячно, що становить по 5 000 гривень 00 коп. на кожну дитину. Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів у новому розмірі здійснюється з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення та виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва, Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 08.02.2025. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Оболонського районного суду міста Києва та відповідно до довідки у виконавчому провадженні № [NUMBER] виданої державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей доньки та сина станом на 03.07.2025, складає 380 845,40 грн. Зазначається, що обчислення пені за прострочення сплати аліментів необхідно здійснювати з 15.10.2024, оскільки рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/11943/23 вже було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 28 931,61 грн. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів на утримання дітей за період із 15.10.2024 по 20.11.2025 у сумі 37 590,63 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.01.2026 заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених (прострочення сплати) аліментів, повернуто позивачу. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. При цьому, у заяві про збільшення позовних вимог, просила серед іншого, здійснювати розгляд справи без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідачем не надіслано, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) уповноваженого представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, 22.01.2026 до суду від в.о. начальника відділу надійшла заява, у якій просив розглянути справи за відсутності представника відділу державної виконавчої служби, та до заяви долучено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.01.2026. Відповідно до ч. 8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1422 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №917. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.01.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.09.2022 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2023 у цивільній справі № 756/11943/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2023 року по 21.08.2023 у розмірі 24 539,49 грн. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.10.2024 у цивільній справі №756/5686/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 931,61 грн. за період з 21.08.2023 року до 15.10.2024. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №756/8267/24 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16.01.2023 № 756/8196/22 та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2023 у справі № 756/8196/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відкликано. Вказані судові рішення знаходяться на примусовому виконанні у Оболонському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовим А. заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №756/8267/24 від 05.02.2025 виданим Оболонським районним судом міста Києва, станом на 03.07.2025 складає 406500, 87 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовим А. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №756/8267/24 від 05.02.2025 виданим Оболонським районним судом міста Києва, станом на 03.07.2025 складає 253 894,92грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовим А. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №756/8267/24 від 05.02.2025 виданим Оболонським районним судом міста Києва, станом на 22.01.2026 складає 318164,92грн. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач та відповідач у встановленому законом порядку зверталися до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складених розрахунків заборгованості по аліментах. Отже, відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей у повному обсязі. При цьому, відповідач не звертався до суду з позовом про зміну розміру аліментів, не ставив питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. За таких обставин, зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено та не спростований відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували існування спору між стягувачем та боржником [PERSON] з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21. Як вбачається, позивачем у поданому розрахунку вказано, що пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 15.10.2024 по 20.11.2025, яка підлягає стягненню, складає 37590,63 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд перевіривши правильність проведеного розрахунку, враховуючи межі заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що розмір пені по сплаті аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 37590,63 грн. Водночас, слід зазначити, що сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання дитини не перевищує 100% заборгованості, на яку вона нараховується. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свого контррозрахунку відповідач не надав, доказів поважних причин їх не сплати не долучив до матеріалів справи. Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у сумі 37590,63 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши наявні докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 968,96 грн в дохід держави.

Outcome: approved