Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] , через представника адвоката Нерезко О.І. звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , позивач є його спадкоємцем за законом на частину квартири [ADDRESS] . 13.04.2024 року було відкрито спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] . Розпорядженням виконавчого комітенту Вишгородської міської ради Київської області від 15.01.2004 № 4 [PERSON] та [PERSON] видано ордер на квартиру [ADDRESS] житловою площею 27,56кв.м із зняттям із квартирного обліку. Розпорядженням виконавчого комітенту Вишгородської міської ради Київської області від 29.04.2004 № 83, вирішено безоплатно передати [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 29.04.2004 року [PERSON] та [PERSON] отримано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , зареєстровано в Єдиному державному реєстрі право власності на майно 11.05.2004 року, номер витягу 3543999, реєстраційний номер 5780729, на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації майна. Вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Під час підготовки документів про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було виявлено, що на вказану квартиру у 2004 році накладено арешт. 21.09.2004 року за № 1318134 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора на підставі постанови, № 376572, від 03.03.2003, архівний номер: 5284844КІЕV476, Реєстраційний номер обтяження: 1318134, зареєстровано 21.09.2004, архівна дата: 17.03.2003, дата виникнення 17.03.2003, № реєстра 173258-2185, внутр.: № D901893224F44D2C5E2B. Вказані дані зафіксовані в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру право власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, витяг від 24.06.2025, номер довідки 432730853. Тобто на квартиру, (архівний запис) RRP-4HLHDL0HO, накладено обтяження у вигляді арешту. У відповідь на звернення, Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав відповідь про відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) інформації щодо перебування в 2003 році на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] , чи [PERSON] . Всі виконавчі провадження щодо ПАТ «ВИШГОРОДЕНЕРГОБУДТРАНС», як боржника відкриті після 01.01.2005 року і в реєстрі відсутня інформація, на підставі яких документів було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Також повідомлено, що дане виконавче провадження з реєстраційним номером обтяження: 1318134, зареєстровано 21.09.2004, завершено до запровадження у ВДВС Вишгородського РУЮ АСВП і не було внесено до реєстру. Строки зберігання завершених виконавчих проваджень становлять три роки, тому матеріали цього виконавчого провадження знищено. В електронному вигляді виконавче провадження також відсутнє. Вказані обставини унеможливлюють перевірку стану вказаного виконавчого провадження, а також вчинення дій щодо зняття арешту з вказаної квартири в позасудовому порядку. Отже, позивачка є співвласником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , зареєстрованого в єдиному державному реєстрі право власності на майно 11.05.2004 року, і є спадкоємцем за законом іншого співвласника цієї квартири померлого, який є її чоловіком [PERSON] . Тому з урахуванням ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України та ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадженні» звернулася до суду за захистом своїх майнових прав і зняття арешту з майна (квартири). За таких обставин [PERSON] просить суд зобов`язати Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському району Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вигляді квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, накладений 21.09.2004 року за № 1318134 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, на підставі постанови № 376572, від 03.03.2003 року, архівний номер: 5284844КІЕV476, реєстраційний номер обтяження: 1318134, зареєстровано 21.09.2004 року, архівна дата: 17.03.2003 року, дата виникнення 17.03.2003 року, № реєстра 173258-2185, внутр. № D901893224F44D2C5E2B та визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 5780729, загальною площею 48,3 кв м. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Володимир Сергійович скориставшись своїм правом подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що своє залучення в якості відповідача є необгрунтованим, оскільки приватний нотаріус є неналежною стороною у спорі. Предметом позову є зняття арешту та визнання права власності на спадкове майно, що виключає відповідальність нотаріуса за цими вимогами та свідчить про помилкове застосування норм процесуального права. Спірні правовідносини виникли навколо законності обтяження (арешту) майна та права спадкоємця на отримання майна, а не навколо неправомірності дій нотаріуса. Приватний нотаріус Леденьов B.C. у межах спадкової справи здійснив перевірку правового статусу спадкового майна, що є його прямим обов`язком. Нотаріус не вчиняв дій щодо накладення арешту на спірну квартиру. Натомість, він лише виявив існуючий арешт, який було накладено у 2004 році. Нотаріус, виявивши в Державному реєстрі наявність чинного арешту, правомірно не видав свідоцтво на майно, що знаходиться під арештом. Таким чином, дії нотаріуса не порушили майнових прав позивача, а були лише виконанням вимог закону. 12.11.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, від представника позивача, адвоката Нерезенко О.І. надійшла до суду заяву про слухання справи без участі позивача та її представника. Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ), у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Володимир Сергійович у судове засідання не з`явився, подавши до суду відзив на позовну заяву, де просильній частині просить суд проводити розгляд справи без його участі. Третя особа Приватне акціонерне товариство «ВИШГОРОДЕНЕРГОБУДТРАНС» у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Третя особа Вишгородська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 17.09.1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про брак серія [NUMBER] від 17.09.1960 року. Позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , а іншої 1/2 частики є власник її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про прав власності на житло серія [NUMBER] від 29.04.2004 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 3543999 від 11.05.2004 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). 03.04.2024 року після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим Володимиром Сергійовичем заведена спадкова справа № 19/2024, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76470261 від 03.04.2024 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі: постанови, 376572, 03.03.2003 року, Державна виконавча служба, реєстраційний номер обтяження 1318134, зареєстровано: 21.09.2004 13:07:10 за № 1318134 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, власник ВАТ «Вишгороденергобудтранс». Як вбачається з постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 03.03.2003 року № 376572, що державним виконавцем Рубанк Т.А. при примусовому виконанні ухвали Вишгородського районного суду Київської області видану 30.01.2003 року про заборону проведення дії по відчуженню, розподіленню, наданню та заселенню квартири [ADDRESS] , що належить ВАТ «Вишгороденергобудтранс». Листом № 104/01-26 від 21.05.2025 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Володимир Сергійович роз`яснив, що при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину було з`ясовано, що накладено арешт на квартиру, 1/2 частку яка належить померлому [INFO] [PERSON] яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Тому з урахуванням Глави 10 п. 4.16, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, існує необхідність звернутися до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Листом від 26.06.2025 № 72637 Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області повідомив позивача [PERSON] про те, що Відповідно до інформації, яка міститься Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує обтяження: Тип обтяження: арешт (архівний запис) RRР-4НLHDL0HO Реєстраційний номер обтяження: 1318134 Зареєстровано: 21.09.2004 13:07:10 за № 1318134 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород. Підстава обтяження: постанова, 376572, 03.03.2003, Державна виконавча служба Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] Власник: «Вишгороденергобудтранс» ВАТ, Причина відсутності коду: архівний запис Додаткові дані: Архівний номер: 5284844КІЕV476, Архівна дата: 17.03.2003, Дата виникнення: 17.03.2003, № реєстри: 173258-2185, внутр. № D901893224F44D2С5Е2В. Шляхом перевірки інформації, яка міститься в автоматизовані системі виконавчого провадження (АСВП) встановлено що в ВП Спецрозділ АСВП, в якому міститься інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відсутня інформація щодо перебування в 2003 році на виконанні в відділі виконавчих проваджень в яких боржником є [PERSON] або [PERSON] крім того, шляхом перевірки інформації, яка міститься в автоматизовані системі виконавчого провадження (АСВП) встановлено що в ВП Спецрозділ АСВП, в якому міститься інформація з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, наявна інформація щодо виконавчих проваджень в яких боржником є «ВАТ Вишгороденергобудтранс» (ПАТ «ВИШГОРОДЕНЕРГОБУДТРАНС», ЄДРПОУ 04630703) всього 55 виконавчих проваджень, але всі ці виконавчі провадження були відкриті державними виконавцями після 01.01.2005 року і в реєстрі відсутня інформація щодо виконавчого провадження при виконанні якого в 2003 році було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Дане виконавче провадження було завершено до запровадження у ВДВС Вишгородського РУЮ АСВП і не було внесено до реєстру. У зв`язку з тим, що строки зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, матеріали виконавчого провадження в знищено. Інформація щодо даного виконавчого провадження відсутня також в електродному вигляді. Здійснити перевірку даного виконавчого провадження неможливо. Щодо зняття арешту, роз`яснили, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту регламентується статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, питання щодо зняття арешту з вказаної квартири, може бути вирішена лише в судовому порядку. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно зі статтею 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогодні позивач, який є власником спірного нерухомого майна, має намір подати заяву до нотаріуса про отримання свідоцтва на право власності в порядку спадкування для отримання свідоцтва, але проте через наявність арешту на майно, позбавлений можливості отримати дане свідоцтво. Таким чином, безпідставно накладений арешт на майно порушує право позивача у справі вільно володіти та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Як вбачається з відповіді Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області позивача [PERSON] , на теперішній час відсутнє відкрите виконавче провадження, в якому накладався арешт. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Також, позивачем заявлені позовні вимоги, щодо визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 5780729, загальною площею 48,3 кв м., суд зазначає наступне. Як вбачається з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, згідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 року у справі № 339/369/18 вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Як встановлено під час розгляду справи, в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про те, що у [PERSON] , відсутні перешкоди в отриманні свідоцтва на спадщини, установленому законом порядку. Також, з матеріалів справи, в тому числі з листа № 104/01-26 від 21.05.2025 року приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Володимир Сергійович вбачається, що письмова відмова приватним нотаріусом не виносилась, про що також зазначив сам приватний нотаріус у тексті відзиву на позовну заяву. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Статтею 55 Конституції України визначено, право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, до вказаного висновку дійшла Велика палата Верховного суду, постанова від 15.05.2018 року справа № 9901/439/18. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що матеріли справи не містять обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що стороною позивача, не надано доказів про порушення прав останньої, як спадкоємця за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , а тому заявлені позовні вимоги про визнання право власності на майно в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Крім того, звертаючись до суду, з позовними вимогами про зняття арешту з майна, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом зважаючи на порушення своїх прав, позивач з цим позовом звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Володимира Сергійовича, залучивши його співвідповідачем. Суд звертає увагу, що згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження № 14-431цс19) зробила висновок, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). З матеріалів справи слідує, що предметом позову є зняття арешту з майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Спірні правовідносини виникли навколо законності обтяження (арешту) майна та Права спадкоємця на отримання майна, а не неправомірність дій нотаріуса. Приватний нотаріус не вчиняв дій щодо накладення арешту на квартиру, що є предметом спору, виявив існуючий арешт, який було накладено у 2004 році. Нотаріус, виявивши в Державному реєстрі наявність чинного арешту, не видав свідоцтво на майно, що знаходиться під арештом. Таким чином, позов пред`явлено до неналежного відповідача приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Володимира Сергійовича. Правом заміни відповідача або залучення до участі в справі належного відповідача позивач не скористався, хоча питання щодо належності відповідача, а саме приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Володимира Сергійовича було предметом у відзиві на позовну заяву. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). За таких обставин, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Володимира Сергійовича слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial