Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви У січні 2026 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за двома кредитними договорами в сумі 74 000 грн, а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 27.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 39732-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 000 грн зі сплатою 2,5% в день та кінцевим строком повернення коштів до 25.05.2024. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 39 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 27 000 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. Також, в обґрунтування позову зазначає, що 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26055-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн зі сплатою 2,5% в день та кінцевим строком повернення коштів до 07.05.2024. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 35 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 25 000 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом І. Судом встановлено, що 27.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 39732-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 000 грн зі сплатою 2,5% в день та кінцевим строком повернення коштів до 25.05.2024 (а.с. 9). Однак матеріали справи не містять доказів (квитанція, касовий ордер, платіжна інструкція, тощо) перерахування ТОВ «Аванс Кредит» на рахунок [PERSON] кредитних коштів в розмірі 12 000 грн. 25.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 20, 26, 27). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 39 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 27 000 грн (а.с. 18). ІІ. Судом також встановлено, що 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26055-01/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн зі сплатою 2,5% в день та кінцевим строком повернення коштів до 07.05.2024 (а.с. 29). Цього ж дня ТОВ «Стар Файненс Груп» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 10 000 грн (а.с. 28). 28.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 39, 45, 46). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 35 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 25 000 грн (а.с. 38). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39732-01/2024 від 27.01.2024 Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом із тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із п. 1.1., 1.6. кредитного договору товариство надає кредит в розмірі 12 000 грн, який надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № 4149-50ХХ-ХХХХ-2663 (а.с. 9). Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач повинен був надати суду докази, з яких можливо встановити виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитодавцем кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (квитанції, касового ордера, фіскального чека, тощо). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у кредитодавця та відповідача виникли права і обов`язки згідно умов кредитного договору № 39732-01/2024 від 27.01.2024, оскільки відомостей про зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача про виникнення у відповідача зобов`язань за вказаним кредитним договором не підтверджені належними доказами, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39732-01/2024 від 27.01.2024 за необґрунтованістю. При цьому, сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений позивачем, не є належним доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26055-01/2024 від 29.01.2024 Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надані належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Згідно із пунктами 1.1., 1.2., 1.4.1. кредитного договору № 26055-01/2024 від 29.01.2024 сума кредиту складає 10 000 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів 07.05.2024. Процента ставка за користування кредитом становить 2,50% в день (а.с. 29). Однак, згідно із ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно із п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, оскільки Закон України від 22.11.2023 № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023, тому: - за період з 24.12.2023 до 21.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %; - за період з 22.04.2024 до 19.08.2024 - максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %; - за період з 20.08.2024 року - максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Таким чином, за період з дня укладення кредитного договору, тобто з 29.01.2024 до 21.04.2024 підлягають стягненню проценти за користування кредитом з визначеною у договорі денною процентною ставкою - 2,50%, оскільки вказаний розмір відповідає вимогам Закону за вказаний період, що становить - 21 000 грн (10 000 х 2,5% х 84 календарні дні). За період з 22.04.2024 до 07.05.2024 (закінчення строку кредитування) проценти за користування кредитом підлягають стягненню в розмірі 1,5% денної процентної ставки, оскільки вказаний розмір процентів визначений Законом, що становить 2 400 грн (10 000 грн х 1,5% х 16 календарних днів). Отже, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі 23 400 грн (21 000 грн + 2 400 грн). У решті позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними та допустимими доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial