Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області, в якому просить визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті своєї матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Позивач був впевнений, що все майно батьків спільне та спадщину прийняв батько. Батько помер [INFO] . На той момент позивач вже боровся з хворобою, тому не мав можливості розбиратися з майном батьків. Під пас перевірки відомостей у реєстрі нерухомого майна у 2024 році з`ясував, що у його матері був будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Померла мати позивача була зареєстрована за вказаною адресою одна. Батько спадщину на себе не оформив. Ураховуючи викладені обставини позивач змушений звернутись до суду. Суд ухвалою від 13 листопада 2025 року після усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 20 січня 2026 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач 20 січня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в особі Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Рішення просив прийняти за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалою від 20 січня 2026 року закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті 11 лютого 2026 року. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22 серпня 1960 року, актовий запис 1908, [PERSON] , [INFO] , у графі батько вказано: [PERSON] , у графі мати [PERSON] . Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 23 листопада 2000 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві, встановлено, що прізвище ім`я, по батькові позивача [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 15 серпня 2023 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 793. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 02 вересня 2020 року Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 791. Зі змісту довідки старости Козичанського старостинського округу Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області № 186 від 14 вересня 2023 року встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37317125 від 08 квітня 2024 року). Згідно з експертним висновком від 29 серпня 2024 року № 056/1269-n Українського бюро лінгвістичних експертиз, українські записи прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) і [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) та російський запис [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , отец [PERSON] , мать [PERSON] ,; паспорт громадянина України, запис російською мовою [PERSON] ) у документах наданих для експертизи, є ідентичними. Як зазначив позивач, він у 2024 році з реєстру нерухомого майна за частковим співпадінням за прізвищем дізнався, що у його матері [PERSON] був будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з тим, що має стійку хворобу, пропустив строк подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, що підтверджується медичними документами, а саме: протоколом ультразвукового дослідження від 08 лютого 2019 року, виписаним епікризом № 1662 від 29 березня 2019 року та виписками з медичної карти стаціонарного хворого № 11331 від 18 листопада 2021 року та № 6367 від 20 листопада 2021 року. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1271 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Через необізнаність позивача про наявність спадкового майна та важку тривалу хворобу він не подав до нотаріус заяву для прийняття спадщини, що є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, аналізуючи зібрані у справі і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки доведено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , але у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся у зв`язку з необізнаністю про наявність спадкового майна та важку тривалу хворобу, а тому суд вважає, що позивач пропустив передбачений законом строк з поважних причин та на підставі статті 1272 Цивільного кодексу України визначає йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Судовий збір з відповідача не стягується за клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved