Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні та самостійного виховання малолітніх дітей батьком. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від подружнього життя від має трьох доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 09.04.2019 шлюб між ним та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання дітей з ним, також з [PERSON] стягнено на його користь аліменти. Встановлення факту перебування дітей на утриманні необхідне для захисту їх прав та інтересів, недопущення їх залишення без батьківського піклування, а також для отримання відстрочки від мобілізації. Провадження у справі відкрито 09.01.2026. Заявник підтримав подану заяву, просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви за наявності належних та допустимих доказів. Представник заінтересованої особи [INFO] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що від подружнього життя заявник має трьох доньок: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24.10.2007, серії [NUMBER] , актовий запис № 160, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 20.06.2012, серії [NUMBER] , актовий запис № 80 та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 10.01.2014, серії [NUMBER] , актовий запис № 4, в яких батьками дітей записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 розірвано шлюб між заявником та [PERSON] , встановлено місце проживання неповнолітніх дітей з батьком та стягнено на його користь аліменти з матері дітей [PERSON] в єдиній частці частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 19 грудня 2018 року і до повноліття старшої дитини. Також, цим же рішенням суду встановлені наступні обставини: [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово лікувалась від алкогольної залежності, але позитивний результат мав короткочасний характер. Одного разу в стані алкогольного сп`яніння прийняла велику кількість пігулок, намагаючись покінчити життя самогубством, після чого була госпіталізована до 1-ї психіатричної лікарні в м. Кам`янське. Після чого знову періодично проходила лікування в тій же лікарні, але в наркологічному диспансері, що підтверджується повідомленнями Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної райдержадміністрації від 25.03.2019 року, в якому також зазначено, що протягом 2015-2018 років [PERSON] неодноразово проходила лікування в КЗ «Кам`янська міська лікарня №1» та має діагноз: «психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю». З аналогічним діагнозом перебуває на обліку у КЗ «Верхньодніпровська центральна районна лікарня «ДОР». Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, [PERSON] , станом на лютий 2025 року, має заборгованість перед заявником зі сплати аліментів у розмірі 457031,34 грн. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості [PERSON] відсутні. За місцем роботи [PERSON] у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» характеризується позитивно. Згідно довідок №№ 165, 166 від 17.03.2025 виданих Верхньодніпровським ліцеєм № 5, мати учениць [PERSON] та [PERSON] участі у вихованні доньок не бере, не відвідує батьківські збори, лише батько брав участь у вихованні дітей. Згідно довідки № 111 від 07.08.2025 Верхньодніпровського фахового коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON] , мати жодного разу не цікавилася результатами навчання, не брала участь у вихованні дитини, жодним чином не комунікувала із закладом освіти. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської міської ради, затвердженого рішенням № 266 від 23.07.2025, було вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . При цьому комісією встановлено, що батько дітей, тобто позивач, займається утриманням, вихованням та доглядом за всіма дітьми на відміну від їх матері. Відповідно до довідки № 0400-01213-8/217739 від 19.11.2025, заявник перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Повідомленням комісії з розгляду питань з наданням військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, при [INFO] від 23.10.2025 № 43/7202/1/ВХ, заявникові відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона разом з батьком, сестрами та бабусею проживають у будинку бабусі з 2018 року. ЇЇ мати стала зловживати алкоголем, тому вони пішли з батьком від неї. Батько повністю їх виховує і утримує, мати матеріально не допомагає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що всі діти хотіли проживати з батьком, тому пішли з ним до бабусі. На сьогодні ситуація не змінилася, батько повністю утримує та виховує їх. Мама участі у процесі їх виховання та утримання не бере. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що мама їм не допомагає, тато, у разі необхідності водить до лікаря, купує ліки, відвідує школу, допомагає з уроками, вона знає, що мама аліменти на їх утримання не платить, та існує велика заборгованість по аліментам. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Під час вирішення даного спору суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, та виходить з того, що за встановлених у цій справі обставин відсутній спір про щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з частиною четвертою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Статтею 180, частинами першою, другою статті 181 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з статтею 8 зазначеного Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Водночас відповідно до статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який також передбачає здійснення заходів із призову громадян на військову службу. За приписами пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років і особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. Таким чином, законодавець визначив у цій нормі гарантований захист дитини віком до 18 років, яку самостійно виховує військовозобов`язаний. Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначений Додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Так, на підтвердження самостійного виховання дитини віком до 18 років заявник подає, документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину, зокрема, рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Таким чином, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Отже, рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, є документом, що підтверджує право на відстрочку, та прямо наведено у Порядку як документ, що підтверджує право на відстрочку і подається разом з заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До таких висновків у схожій справі дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.04.2025 по справі №127/3622/24. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі, яка є предметом розгляду, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей. Заявлені вимоги, пов`язані з метою захисту прав та інтересів дітей та отримання відстрочки від мобілізації. Факт, який просить встановити заявник, на думку суду, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав та він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи, що дослідженими доказами підтверджено, що заявник фактично та одноосібно здійснює утримання, виховання та забезпечення належних умов проживання, навчання, лікування й розвитку малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , натомість мати дітей участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не бере, має значну заборгованість зі сплати аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог та встановлення факту самостійного утримання і виховання дітей їхнім батьком- [PERSON] .

Outcome: approved