Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

у вересні 2025 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (надалі позивач) звернулось до суду з цим позовом до [PERSON] (надалі відповідач, Клієнт, Позичальник), у якому просило також, у порядку розподілу судових витрат, стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 21 листопада 2016 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі АТ «Банк Кредит Дніпро», Банк) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 26251050167303 (далі Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі УДБО), розміщений на офіційному вебсайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (далі Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка). Відповідно до умов Кредитного договору, Цільове призначення Кредиту: на споживчі потреби. Відповідно до умов Кредитного договору, процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за Кредитом. Позивач указує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 28 березня 2024 року, згідно з умовами Договору факторингу № 28/03/24, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 26251050167303 від 21 листопада 2016 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно з Договором факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 51 467,22 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 23 846,06 грн; заборгованість по відсотках 20 911,29 грн; заборгованість по комісії 6 709,87 грн. Постановленою суддею ухвалою від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначене судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відзиву на позов у встановлений судом строк відповідач не надала. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 21 листопада 2016 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг № 26251050167303 /а.с.16/. Відповідно до умов Кредитного договору, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» надав відповідачеві кредитні кошти в сумі 5 100,00 грн, строком на 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні наступні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлень від банку про закінчення строку кредиту. Реальна процентна ставка по кредиту становить 89,98 %. На підставі кредитного договору відповідач отримала картку Visa Classic Instant Issue № [NUMBER] терміном дії до 31 липня 2018 року. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачеві можливість розпоряджатися грошовими коштами у вищевказаному розмірі. З картки обліку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 26251050167303 від 21 листопада 2016 року вбачається, що заборгованість відповідача станом на 22 серпня 2025 року становить 51 467,22 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 23 846,06 грн; заборгованість по відсотках 20 911,29 грн; заборгованість по комісії 6 709,87 грн /а.с.24/. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача за вищевказаним Кредитним договором /а.с.26-27 зворот, 28, 29, /. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підписано акт приймання-передачі прав вимоги Акт приймання-передачі реєстру Боржників від 28 березня 2024 року до Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, за якими передано Реєстр Боржників від 28 березня 2024 року /а.с.19/. Також 28 березня 2024 року Платіжною інструкцією № 6041 оплачено грошову вимогу /а.с.17/ Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 26251050167303 від 21 листопада 2016 року в сумі 51 467,22 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 23 846,06 грн; заборгованість по відсотках 20 911,29 грн; заборгованість по комісії 6 709,87 грн /а.с.20/. 08 квітня 2024 року представником позивача складено адвокатську вимогу до відповідача про погашення заборгованості, в якій вказано про наявність заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 51 467,22 грн /а.с.32/. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України установлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості положенням Кредитного договору принципам арифметичної вірності, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед позивачем, як правонаступником первісного кредитора (АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та несплаченим відсоткам. Проте, з огляду на надані суду матеріали, суд висновує, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії з такого. Так, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Наданий суду Договір про надання банківських послуг № 26251050167303 не містить положень щодо нарахування комісії, підстав, складових та порядку її нарахування, однак має посилання на УБДО та Тарифи банку. При цьому суду не надано відповідні УБДО та Тарифи банку, як складові Договору, із погодженим сторонами розміром комісії, який в подальшому застосовувався при нарахуванні заборгованості відповідачеві. Відтак, нарахований первісним кредитором відповідачеві розмір комісії без переліку послуг, за надання яких цю комісію було нараховано є непідтвердженим матеріалами справи, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд висновує про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 44 757,35 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 23 846,06 грн та за відсотками у розмірі 20 911,29 грн. У решті позову належить відмовити. Також у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем надано суду: договір № 43453613 про надання правничої допомоги /а.с.22-23/, Додаткову угоду № 26251050167303 від 22 серпня 2025 року /а.с.21/, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 22 серпня 2025 року на суму 3 000,00 грн, що включає правовий аналіз обставин 0,5 години на суму 1 000,00 грн, складання позовної заяви 2 години на суму 1 000,00 грн, формування додатків 1 година на суму 500,00 грн /а.с.25/, акт № 26251050167303 про підтвердження факту надання послуг від 22 серпня 2025 року на суму 3 000,00 грн /а.с.33/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial