Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Свій позов мотивувала тим, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , 09 листопада 2024 року уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Вінниця), за актовим записом №2430. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що проживає окремо з відповідачем та має намір з ним розлучитися. Позивач зазначає, що не може працювати, оскільки доглядає за дитиною, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не має. Натомість відповідач добровільно матеріальної допомоги їй не надає, хоча є працездатною особою, проходить службу цивільного захисту в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, отримує грошове забезпечення, а тому позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 15 грудня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №111015) поданий адвокатом Кравчуком М.О. в інтересах [PERSON] , згідно якого останній просив задовільнити позов частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дружини у розмірі 1/16 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач вказує, що на виконання судового наказу №127/35040/25 сплачує аліменти на утримання дитини. Наявні спільні заощадження орієнтовно у розмірі 60000,00 грн та 1500,00 доларів США залишилися у дружини. Крім того, відповідач вказує, що має кредитні зобов`язання по споживчому кредитуванню перед АТ «Універсал Банк» за договором від 28.11.2025 на суму 10000,00 грн та за договором від 12.11.2025 у розмірі 36200 грн. Відповідач також вказує на наявні у нього проблеми із здоров`ям та проведення операції. Окрім того відповідач вимушений витрачати кошти на оренду житла у розмірі 10000,00 грн щомісячно. При цьому, відповідач вказує, що розмір його заробітної плати становить близько 30000,00 грн, проте з урахуванням сплати аліментів на утримання дитини, витрат на лікування, наявності кредитних зобов`язань, оренди житла, а також відсутності заощаджень, він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому нею розмірі та вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання дружини 1/16 частину усіх його доходів. 22 грудня 2025 року позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив (вх. №113099) відповідно до якої просила позов задовольнити повністю. Відповідач зауважила, що аліменти на утримання дитини відповідач у добровільному порядку відмовлявся сплачувати. Щодо доданої до відзиву копії договору оренди квартири від 01 грудня 2025 року позивач вважає його підробленим, так як повідомив [PERSON] , який вказаний стороною договору оренди, жодних договорів із [PERSON] не підписував, квартири за вказаною адресою не має. Твердження відповідача про залишення коштів у сумі близько 60000,00 грн та 1500,00 доларів США є неправдивими та неаргументованими, вказані ним з метою уникнення відповідальності за власну сім`ю. Позивач зауважує, що власні доходи відповідач зберігав на банківському рахунку, сімейні заощадження у сумі близько 60000,00 грн зберігалися та залишилися у відповідача, щодо будь-яких збережень у валюті жодних доказів на її придбання відповідачем не надано. Щодо надання у вересні 2025 року їй матеріальної допомоги у розмірі 10000,00 грн, вказує, що надані кошти були компенсацією для розрахунку за надані комунальні послуги, покриття інших щоденних побутових витрат. Дії відповідача щодо отримання споживчих кредитів, на думку позивача, є такими, що спрямовані на ухилення від сплати аліментів, зважаючи, шо ним не зазначено на купівлю яких товарів були отримані споживчі кредити. Крім того, твердження відповідача про його переведення із м. Козятин до с. Якушенці у зв`язку з бажанням бути ближче до сім`ї не відповідає дійсності, оскільки зумовлено неналежним виконанням службових обов`язків. Наявність проблем із здоров`ям жодним чином не підтверджена відповідачем, в той час як проведена операція мала на меті усунути естетичних недолік, що жодним чином не впливає на стан здоров`я та не свідчить про наявність хвороби. Необхідність оренди житла спричинено відсутністю власного, що є наслідком легковажного відношення відповідача до здійснених витрат. 24 грудня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення (вх. №111015), подані адвокатом Кравчуком М.О. в інтересах [PERSON] , згідно яких останній просив стягувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/16 частини від усіх видів його доходу. Пояснив, що розпорядження грошовими коштами базувалося на довірливих відносинах подружжя, відповідач вказує, що детального фінансового обліку не вів. Зазначив, що посилання позивачки на питання проходження служби та переведення не стосуються предмету спору. Відповідач вказав, що продовжує проходити службу в ДСНС та отримає стабільний дохід. Також відповідач зауважив, що не посилався на стан здоров`я як на підставу для зменшення чи уникнення аліментних зобов`язань, а докази на підтвердження факту проведення медичного втручання надано виключно на підтвердження понесених ним витрат. Зазначив, що одної компенсації за оренду житла не отримує. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2026 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів залишено без задоволення. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами, [PERSON] та [PERSON] 09 листопада 2024 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом №2340 (а.с. 5). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року у справі №127/25040 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 листопада 2025 року. Сторони проживають окремо. Позивачка разом із дочкою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/000679861 від 17 січня 2025 року, №2025/016787171 від 12 листопада 2025 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №2014602 від 17 листопада 2015 року. Як слідує із довідки Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності №715 від 07 листопада 2025 року старший лейтенант служби цивільного захисту [PERSON] , юрисконсульт, дійсно проходить службу цивільного захисту у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) з 01.10.2020 по теперішній час та станом на сьогоднішній день перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку наданій їй з 06 червня 2025 року по 03 квітня 2018 року (наказ училища від 06.06.2025 №199-НК/91). Згідно з актом надання послуг №1/11 від 11 листопада 2025 року, складеного замовником [PERSON] та представником виконавця директором ТОВ «Оптимал-М» Задорожною Т.В., про те, що виконавцем були виконанні наступні роботи (надані такі послуги): проведене м/х виправлення косини OU, загальне знеболення + регіональне. Загальна вартість робіт (послуг) склала 18500,00 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 01 грудня 2025 року загальна сума нарахованого та виплаченого доходу [PERSON] за період з січня 2025 року по грудень 2025 року становить 328224,15 грн. Матеріали справи також містять Паспорти споживчого кредиту від 12 листопада 2025 року та 28 листопада 2025 року, підписані [PERSON] , а також квитанцію №2669-P14P-9KET-KK2T від 09.09.2025 про переказ особистих коштів у сумі 10000,00 грн. На підтвердження майнового стану позивачкою надано: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 18 грудня 2025 року згідно яких загальна сума нарахованого та виплаченого доходу [PERSON] за період з січня 2025 року по жовтень 2025 року становить 162703,36 грн; виписку по картці [PERSON] ; квитанції про оплату комунальних послуг. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині виконання обов`язку по утриманню одного з них у разі проживання з нею (ним) дитини. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19). У відповідності до ст. 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як установлено судом дитина проживає разом з матір`ю. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини з якою проживає дитина, а тому відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Із наданої відповідачем копії квитанції АТ «Універсал Банк» №2669-P14P-9KET-KK2T від 09.09.2025 неможливо встановити обставини на підтвердження яких її надано, оскільки у призначенні платежу вказано загальне формулювання «переказ особистих коштів», конкретної мети з якою здійснювався вказаний переказ не заначено. Крім того, паспорти споживчого кредиту, які надані відповідачем на підтвердження наявності у нього кредитних зобов`язань, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як з останніх неможливо встановити стан заборгованості на певну дату. Крім того, зважаючи на право сторони вільно розпоряджатися своїми правами, судом не приймається до розгляду як доказ договір оренди квартири, так як відповідачем останній відкликано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також зазначає, що доказів неспроможності відповідача утримувати дружину матеріали справи не містять При цьому відмічає, що право позивача на таке утримання є незалежним від того, чи працює вона та незалежним від її матеріального становища. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу. Суд звертає увагу, що доказів неможливості надання такої допомоги матеріали справи не містять, тому суд, з урахуванням наявності малолітньої дитини, на яку стягуються аліменти згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2025 року по справі №127/35040/25, вважає справедливим встановлення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що забезпечуватиме потреби позивачки в її утриманні. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 13 листопада 2025 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial