Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23 квітня 2021 року [PERSON] підписала заяву-договір №26206011515257/978/РКО про надання комплексних банківських послуг та додаток від 23 квітня 2021 року до неї, згідно якої банк зобов`язується відкрити рахунок, виконувати операції за видами валюти. 28 червня 2022 року [PERSON] уклала з позивачем АТ «Кредобанк» кредитний договір О2620803151527/980/. Відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до пунктів кредитного договору Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим договором та додатковими договорами. Відповідно до умов кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 26 листопада 2025 року, його заборгованість перед відповідачем становить 23 563 грн. 49 коп., з яких: тіло кредиту 11 645 грн. 87 коп. та відсотки - 11 917 грн. 62 коп. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23 563 грн. 49 коп. та судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2025 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2021 року [PERSON] підписала заяву-договір №26206011515257/978/РКО про надання комплексних банківських послуг та додаток від 23 квітня 2021 року до неї, згідно якої банк зобов`язується відкрити рахунок, виконувати операції за видами валюти. 28 червня 2022 року між акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір О2620803151527/980/. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту до 100 000 грн. на картковий рахунок., з фіксованою реальною процентною ставкою 36,17%, зі строком кредитування до моменту пред`явлення вимоги. Факт зарахування коштів на кредитну карту відповідача та користування грошовими коштами стверджується наявною у матеріалах справи випискою по особовим рахункам з 28 червня 2022 року по 26 листопада 2025 року. З досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань відомо, що на адресу [PERSON] було направлено лист з повідомленням про усунення порушення умов кредитного договору та погашення заборгованості в розмірі 23 126 грн. 76 коп. Згідно розрахунку заборгованості за договором О2620803151527/980/ від 28 червня 2022 року, заборгованість відповідача становить 23 563 грн. 49 коп., з яких: тіло кредиту 11 645 грн. 87 коп. та відсотки - 11 917 грн. 62 коп. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року (провадження №14-318цс18). Однак, з матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2025 року, на адресу [PERSON] , банком надсилалась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань про погашення заборгованості в розмірі 23 126 грн. 76 коп. Тому враховуючи вище наведене, можна зробити висновок про те, що відсотки, які нараховувались з 13 жовтня 2025 року по 28 жовтня 2025 року, були неправомірно нараховані банком. Тобто, у зв`язку з невиконанням позичальником встановленого кредитним договором обов`язку повернення кредиту, АТ "Кредобанк" використав право передбаченої ч.2 ст.1050 ЦК України вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав 13 жовтня 2025 року. Право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти, припинилося у зв`язку з пред`явленням до відповідача вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Тому, позовні вимоги банку, про стягнення заборгованості за процентами з 13 жовтня 2025 року безпідставні та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства "Кредобанк" 23 126 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: тіло кредиту 11 645 грн. 87 коп. та відсотки - 11 480 грн. 89 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 377 грн. 50 коп.

Outcome: partial