Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20 лютого 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 930071. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачці було видано кредит в сумі 27 500.00 грн., строк кредиту 731 день, з кінцевим терміном поверненням 20.02.2025 р. 31.01.2025 р. між первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено Договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого до ТОВ "Факторинг Партнерс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 930071 від 20.02.2023 р. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Загальний розмір заборгованості за договором № 930071 від 20.02.2023 р. становить 18 341.39 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 16 077.95 грн., заборгованість за відсотками 2 263.44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки а також судовий збір в сумі 2 422.40 грн. та 9 000.00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2025 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін ( а.с. 139). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу без участі представника позивача, позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-10). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості визнала, в частині стягнення витрат на правничу допомогу просила зменшити (а.с. 151). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Розглядаючи цей спір, суд бере до уваги, що позовні вимоги по суті позову відповідачка визнала, про що вказала у поданій суду заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20.02.2023 р. між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір № 930071 про надання споживчого кредиту (а.с.11-17). Сума кредиту складає 27 500.00 грн., тип кредиту кредит, строк кредиту 731 день з кінцевим терміном повернення 20.02.2025 р.; тип процентної ставки фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту становить: за перший день користування 10% в день (3 650% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 100 % річних (п.1.3, 1.4, 1.5 Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 25 000.00 грн. на поточний рахунок споживача [NUMBER] в АТ «ПУМБ», через транзитний рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ»; у розмірі 2 500.00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору (п.2.1. Договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п.9.2 Договору). Отже, дану згоду відповідачка особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. Переказ коштів на рахунок відповідачки 20.02.2023 р. в розмірі 25 000.00 грн. підтверджено платіжною інструкцією №21202 (а.с.18). 31.01.2025 р. між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ "Факторинг Партнерс" було укладено Договір надання послуги з факторингу № 31012025, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ " Слон Кредит" передало ТОВ "Факторинг Партнерс" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с. 19-31). Відповідно до п. 4.1 даного договору для реалізації фактором придбаних ним прав клієнт зобов`язаний передати фактору реєстр боржників та Додатку №1-1, документацію на умовах та порядку, визначених Договором. Згідно п.4.2.3 договору, права вимоги вважаються відступленими клієнтом та набутими фактором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників для друку, за умови виконання фактором вимог цього договору щодо перерахування суми грошових коштів фінансування передбачених розділом 6 Договору. Відповідно Акту прийому-передачі інформації щодо боржників в електронному вигляді за договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 р., інформація щодо боржників передана в повному обсязі (а.с.52). Згідно витягу з реєстру боржників до Договору надання послуги з факторингу №31012025 від 31.01.2025 р., позивач ТОВ "Факторинг Партнерс" набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22 941.39 грн. (а.с.58). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №930071 від 20.02.2023 р. вбачається, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 341.39 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 16 077.95 грн., відсотків в розмірі 2 263.44 грн. (а.с.61). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту, своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків та комісії. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. У свою чергу, відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.59-60) підтверджує, що ТОВ «Факторинг Партнерс»за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за кредитним договором № 930071 від 20.02.2023 р. перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Всупереч умовам кредитного договору № 930071 від 20.02.2023 р. відповідачка не виконала свого зобов`язання. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір № 930071 від 20.02.2023 р., за умовами якого відповідачка зобов`язалась прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тіла кредиту, відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ст. 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000.00 грн. надано договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 р. (а.с.67-71), прайс-лист АО "Ліга Ассістанс" затверджений рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 р. (а.с.75-76); заявка на надання юридичної допомоги №1944 від 01.10.2025 р. (а.с.77); витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 р. (а.с.78). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 9 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачем надана платіжна інструкція № 0583070008 від 02.12.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн. (а.с.1). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2422.40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved