Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 11 листопада 2025 року до Шумського районного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 2. Позов обґрунтовано тим, що 29 листопада 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ», та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 2960482. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 2960482 від 29.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. За цим Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за днем підписання договору. Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір № 2960482 від 29.11.2019 із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000 грн. 10 червня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025 (далі - «Договір факторингу-1»). 07 липня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі - «Договір факторингу-2»). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 51552 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн; заборгованість за відсотками становить 39552 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, а відтак представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» заборгованість за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019 у розмірі 51552 грн, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 3. 11 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] адвокатом Морозом В.В. подано відзив на позов. Вважає, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] грошової заборгованості за Договором про надання кредиту №2960482 від 29 листопада 2019 року, в розмірі 51552,00 грн, яка висунута ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» у позовній заяві, є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає умовам Договору про надання кредиту №2960482 від 29 листопада 2019 року, а отже, не підлягає до задоволення у обсязі, визначеному позивачем. Зазначає, що [PERSON] не заперечує та не спростовує факту укладання між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», яке відступило на підставі відповідного правочину право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал», яке зі свого боку відступило на підставі відповідного правочину право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», Договору про надання кредиту № 2960482 від 29 листопада 2019 року. Договір дійсно було укладено між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» в електронній формі із використанням засобів інформаційно-телекомунікаційної системи. [PERSON] отримала від ТОВ «Алекскредит» кредит у формі безготівкової грошової суми у розмірі 12000,00 грн. Однак вважає, що станом на день подання відзиву на позовну заяву відповідачка зобов`язана повернути позивачу тіло кредиту у розмірі 12000,00 грн. та проценти за користування кредитом у період з 29.11.2019 по 24.06.2020, в розмірі 5717,40 грн. Сукупний розмір грошової суми, яку [PERSON] зобов`язана повернути ТОВ «ФК «Солвентіс» складає 17717,40 грн. Повернення кредиту разом із процентами за користування кредитом саме у такому розмірі є обґрунтованим та таким, що відповідатиме умовам Договору про надання кредиту № 2960482 від 29.11.2019 року. Зауважує, що строк повернення кредиту, закріплений у пункті 3.1. Договору про надання кредиту № 2960482 від 29.11.2019 - до кінцевої дати виконання Договору 24.06.2020 року (включно), за своє правовою природою є строком кредитування. Беручи до уваги те, що строк повернення кредиту згідно з умовами Договору 24 червня 2020 року, представник відповідача зазначає про те, що пролонгації Договору про надання кредиту не відбувалося. Вказує, що відповідно до умов Договору про надання кредиту № 2960482 від 29.11.2019 при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в базовий період з 29.11.2019 до 27.12.2019 (включно) 1,70 % за один день користування кредитом (базова процента ставка); - в спеціальний період з 28.12.2019 до 24.06.2020 (включно) 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 17717,40 грн. Вище вказані процентні ставки є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки в розмірі 39552,00 грн, що значно (більш ніж утричі) перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту 12000 грн, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Вважає, що нараховані ТОВ «ФК «Солвентіс» проценти за Договором про надання кредиту № 2960482 від 29 листопада 2019 року є суттєво завищеними та несправедливими, а ціна позову у розмірі 51552,00 грн. - необґрунтованою. Нараховані ТОВ «ФК «Солвентіс» проценти перевищують суму кредиту та не узгоджуються з сумою процентів (5717,40 грн.), які узгоджені ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] у Графіку платежів. Також не погоджується із позовною вимогою про стягнення із [PERSON] 2422,40 грн сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу. А відтак, просить задовольнити позов лише частково, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Договором про надання кредиту № 2960482 від 29 листопада 2019 року, в розмірі 17717,40 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5717,40 грн. 4. 12 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» Ланового Є.М. надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що відповідно до п. 1.5. Договору Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Відповідно до п. 3.1 Договору Сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 29.11.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору 24.06.2020 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил). Згідно п.4.7. Кредит вважається простроченим при наявності Заборгованості після закінчення Кінцевої дати виконання Договору, зазначеної в п. 3.1. цього Договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення Додаткової угоди. Таким чином, розмір заборгованості що підлягає стягненню становить 51552,00 грн, з яких тіло кредиту 12000,00 грн, заборгованість за відсотками 39552,00 грн, що відповідає сумі, відступленій ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» за Договором факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року та Договором факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року. Вважає, що [PERSON] не виконала своїх договірних зобов`язань, а розмір заборгованості у сумі 51552,00 грн є обґрунтованим та відповідає умовам кредитного договору та договорам факторингу. Таким чином, заявлена до стягнення сума підтверджена документально та підлягає задоволенню. Просить позовні вимоги до [PERSON] задовольнити в повному обсязі. 5. 17 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] адвокатом Морозом В.В. подано заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що ТОВ «ФК «Солвентіс» не мало права здійснювати нарахування процентів на підставі Договору про надання кредиту № 2960482 від 29 листопада 2019 року за період з 29 листопада 2019 року (тобто з дати укладання договору) по 06 червня 2025 року, оскільки право на нарахування процентів ТОВ «ФК «Солвентіс» може реалізувати виключно у межах строку дії договору, тобто у межах строку кредитування. Згідно з пунктом 3.1. Договору про надання кредиту № 2960482 від 29 листопада 2019 року сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 29 листопада 2019 року до кінцевої дати виконання договору 24 червня 2020 року. З огляду на вищевикладене, зазначає про те, що Договір про надання кредиту не містить вказівки на 06 червня 2025 року. Наявна у відповіді на відзив інформація про те, що станом на 06 червня 2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 82512,00 грн. (12000,00 грн. - тіло кредиту; 70512,00 грн. - відсотки), не є обґрунтованою, є такою, що не відповідає умовам договору про надання кредиту та суттєво спотворює обставини даної справи. Зауважує, що нараховані ТОВ «ФК «Солвентіс» проценти перевищують суму кредиту та не узгоджуються з сумою процентів (5717,40 грн.), які узгоджені ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] у Графіку платежів. Відтак вважає, що позов слід задовольнити частково. ІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 7. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 13 січня 2026 року. В АТ КБ «ПриватБанк» витребувано інформацію, що містить банківську таємницю. 8. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року судовий розгляд справи відкладено на 12 лютого 2026 року. 9. Сторони в судове засідання не з`явились, проте клопотали про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 10. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11. Судом встановлено, що 29 листопада 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ», та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 2960482. Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS2960482. Відповідно до його умов кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України гривні (п. 1.2. кредитного договору). Сума кредиту складає 12000 грн, кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, що передбачено п.п. 1.3., 1.4. Договору. У пункті 1.6. Договору закріплено, що Розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). Відповідно до п. 1.7.1. Договору у випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 5,10% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 28 календарних днів з 29.11.2019 року до 27.12.2019 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 15427,20 грн, у тому числі Основна сума кредиту 12000,00 грн, Проценти за користування кредитом 3 427,20 грн (п. 1.7.2. Договору). Згідно із п. 1.7.3. Договору, при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 29.11.2019 року до 27.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 28.12.2019 року до 24.06.2020 року (включно) 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 17 717,40 грн. Відповідно до п. 1.7.4. Договору, використання Базової процентної ставки у Базовому періоді, нарахування процентів у Спеціальному періоді за Спеціальною процентною ставкою є правом Кредитодавця. Кредитодавець без погодження з Позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом. Згідно із п. 7.9. Договору, сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил). 12. [PERSON] також було підписано графік платежів ( додаток № 1 до Договору про надання кредиту № 2960482 від 29.11.2019 року. 13. На підтвердження виконання ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано довідку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6110-ВП від 30.09.2025 про успішне перерахування коштів 29.11.2019 року на суму 12000 грн на карту № [NUMBER] . 14. Крім того, на виконання ухвали суду про відкриття провадження від 02.12.2025, АТ КБ «ПриватБанк» надано Лист №20.1.0.0.0/7-251212/72376-БТ від 14.12.2025, в котрому йдеться про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 29.11.2019 було здійснено переказ коштів в розмірі 12000 грн, що відображено у Виписці за договором № б/н за період 29.11.2019-04.12.2019. 15. 10 червня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025 (далі - «Договір факторингу-1»). 07 липня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025 (далі - «Договір факторингу-2»). Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 року та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019. 16. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019 року до [PERSON] у розмірі 51552 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за відсотками 39552 грн. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019 року до [PERSON] у розмірі 51552 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за відсотками 39552 грн. 17. 10.07.2025 року ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» за вих.№ 2960482 [PERSON] було направлено вимогу-повідомлення про обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором №2960482 від 29.11.2019, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору в розмірі 51552 грн. 18. Також, до позовної заяви представником позивача долучено Детальний (щоденний) розрахунок заборгованості за Договором про надання кредиту №2960482 від 29.11.2019, складений ТОВ «Алекскредит». Відповідно до інформації, яка міститься у розрахунку слідує, що товариство нараховувало [PERSON] проценти наступним чином: починаючи з 30.11.2019 по 27.12.2019 (28 днів) включно по 1,70% щодня в розмірі 204 грн, на загальну суму 5712 грн; починаючи з 28.12.2019 по 24.06.2020 (180 днів) включно по 3,00% щодня в розмірі 360 грн на загальну суму 64800 грн. Загальний розмір боргу складає 82512 грн, з яких: 12000 грн тіла кредиту, 70512 грн процентів. Загальний строк кредитування становить 208 днів (28 днів базового періоду + 180 днів спеціального періоду). Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. ІV. Оцінка Суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 19. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 20. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 21. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 22. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 23. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 24. Так відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 25. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 26. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 27. За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 28. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). 29. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 30. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 31. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 32. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. 33. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 34. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). 35. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. 36. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 37. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 38. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). 39. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 40. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 41. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). 42. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 43. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 44. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 45. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 46. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. 47. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 48. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис». 49. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. 50. У справі встановлено та визнано відповідачкою, що 29 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 2960482, який підписано відповідачем 29.11.2019 року одноразовим ідентифікатором «PS2960482». Отже, договір про надання кредиту підписано [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. 51. Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів. Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту. Отже, підписавши кредитний договір, [PERSON] посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «Алекскредит», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору, що також підтверджено відповідачкою. 52. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти 12000 грн на банківський рахунок [PERSON] , яка самостійно внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти. 53. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 54. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 55. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 56. Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 57. Судом встановлено, що 10.06.2025 року між «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено Договір факторингу № АК-10/06/2025, в подальшому 07.07.2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та позивачем укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» перейшло право вимоги до відповідача. Отже, оскільки у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, відтак у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Стороною відповідача, частково не погоджуючись з позовними вимогами, подано відзив на позов, у котрому викладено заперечення щодо позову і які суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать умовам Договору про надання кредиту, який, у свою чергу, відповідачка визнала та підтвердила факт його укладення та отримання кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення у примусовому порядку з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2960482 від 29.11.2019 року у розмірі 51552 грн, а тому позов підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 58. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 59. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до позовних вимог, ціна первісного позову у даній справі становила 51552 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 100 %. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 грн, сплаченого судового збору. 60. Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 61. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 62. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). 63. Суд враховує, що представником позивача в процесі розгляду даної справи було подано докази на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги №43657029 від 01.07.2025 укладений між ТОВ «ФК «Солвентіс» та адвокатом Лівак І.М.; Додаткову угоду №2960482 від 30.09.2025 до Договору №43657029 від 01.07.2025; Акт №2960482 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги (виконаних робіт, надання послуг) від 30.09.2025; Детальний опис робіт; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №841. 64. У поданому до суду відзиві, представник відповідача не погоджується із заявленою вимогою про стягнення 6000 грн витрат на правничу допомогу та вважає, що сума витрат, яка є співмірною із складністю даної справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, має становити не більше 2000 грн. 65. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги. Таким чином, представник позивача надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved