Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратив право користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона є наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] та її дочка, відповідач [PERSON] . Відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з квітня 2015 року, квартирою не цікавиться, її особисті речі у квартирі відсутні. Позивачу доводиться надлишково сплачувати комунальні послуги, що ставить її у складне матеріальне становище та порушує право на вільне користування майном. Відповідач відзиву на позов не надала. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 05.02.2026 року закрито підготовче провадження, призначений судовий розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно вимог законодавства. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] є наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі корінця ордера на житлове приміщення №6428 серія «Л» від 25.12.1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів № 287 від 24.12.1992 року. На даний час окрім неї за вказаною адресою зареєстрована її дочка, відповідач [PERSON] , яка не проживає за вказаною адресою з квітня 2015 року, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.10.2025 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно довідки № 16 від 13.05.2024 року, виданої головою правління ОСББ «Хакаська,7» за фактом обстеження квартири [ADDRESS] , комісією у складі [PERSON] та [PERSON] встановлено, що в квартирі мешкає одна особа, [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання відповідача за вказаною адресою з 2015 року також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Продовження реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації свого права користування, вона регулярно сплачує комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на зареєстрованого за вказаною адресою відповідача. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною другою статті 64 Житлового кодексу України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; У зв`язку з тим, що відповідач багато років не проживає у вказаній квартирі, забрала свої речі та більше у спірну квартиру не поверталась, це свідчить про втрату нею інтересу до вказаного житлового приміщення. Відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в даному житловому приміщенні, проте вже більше десяти років не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знялась та залишається зареєстрованою в спірному житловому приміщенні, жодних зобов`язань пов`язаних з утриманням квартири не несе, ним не користується, не виконує обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення, її речі за вказаною адресою відсутні, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні права користування. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved