Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

22 грудня 2025 року позивач ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 31 липня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8193189, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн. на 357 днів (з 31 липня 2025 року по 22 липня 2026 року ) зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. 16вересня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал Фінанс Груп» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 8193189 від 31 липня 2025 року, що укладений між ТОВ«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, станом на день подачі позову до суду заборгованість за договором становить 7 827 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 2 000 грн. 00 коп., заборгованості за процентами 1 482 грн. 00 коп., заборгованості за комісією - 345 грн. 00 коп., заборгованості за пенею 4 000 грн. 00 коп. З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7 827 грн. 00 коп. і судові витрати у справі, що складаються з сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 00 коп. і витрат на правову допомогу у розмірі 4 500 грн. 00 коп. На підтвердження заявлених вимог позивач просив витребувати з АТ КБ « ПриватБанк » інформацію, що містить банківську таємницю. Відповідно до інформації виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області, яка надійшла на адресу суду 22 грудня 2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 45 ). Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року позовну заяву ТОВ « Деал Фінанс Груп «» до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 10 год. 00 хв. 22 січня 2026 року. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено ( а.с. 46 ). 15 січня 2026 року з АТ КБ « Приват Банк » на адресу суду надійшла інформація, що містить банківську таємницю ( а.с. 54 56 ). Ухвалою суду від 22 січня 2026 року розгляд справи відкладено до 08 год. 15 хв. 10 лютого 2026 року ( а.с. 58 ). Сторони належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи. Від відповідача на адресу суду будь яких заяв ( клопотань ) не надходило, відповідач відзив на позов не надала. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 31 липня 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії ( Надійний ) № 8193189 ( а.с. 14, зворот - 21 ). Згідно з п.п. 2.2.1. договору, сума кредиту становить 2 000 грн. 00 коп. Відповідно до п.п. 2.2.2 договору, строк кредитування 357 днів. Денна процентна ставка -0.998 % 16 вересня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал Фінанс Груп» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредиту № 8193189 від 31 липня 2026 року, що укладений між ТОВ«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] ( а.с. 24 31 ). Згідно реєстру боржників до договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року значиться [PERSON] ( а.с. 31, зворот - 32 ). Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача наявний борг на суму 7 827 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2 000 грн. 00 коп., заборгованості за процентами 1 482 грн. 00 коп., заборгованості за комісією - 345 грн. 00 коп., заборгованості за пенею - 4 000 грн. 00 коп. ( а.с. 6 ). Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, заборгованість за тілом кредиту та правильність її розрахунку не спростована. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідач у встановлений строк не виконав зобов`язання, в результаті чого утворилася заборгованість. Згідно розрахунку станом заборгованість відповідача становить 7 827 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 2 000 грн. 00 коп., заборгованості за процентами 1 482 грн. 00 коп., заборгованості за комісією - 345 грн. 00 коп., заборгованості за пенею 4 000 грн. 00 коп. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу 2 000 грн. 00 коп. і заборгованість за процентами - 1 482 грн. 00 коп., а всього 3 482 грн. 00 коп. При цьому, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 4 000 грн. 00 коп. і за комісією у розмірі 345 грн. 00 коп., всього 4 345 грн. 00 коп. з огляду на наступне. Так, пунктом 18 Розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Так, у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, а навпаки зазначено про відсутність супровідних послуг, тому у відповідача відсутній обов`язок сплачувати плату за надання кредиту. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеного у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 вказала, що з урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи те, що позичальник не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг при укладенні кредитного договору, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за комісією. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки, позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 077 грн. 65 коп. ( 3482.00х2422.40/7827.00 ) Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Ураховуючи малозначність справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача за його заявою та заперечення представника відповідача, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягненню витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial