Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку до стану, в якому перебував до виконання несанкціонованих операцій. Позов мотивує тим, що 06 грудня 2024 року близько 19 год. перебуваючи на [ADDRESS] , невідома особа у невстановленому досудовому розслідуванням місці, шляхом обману та надіслання їй фішингового посилання, заволоділа грошовими коштами на суму 58000 грн. та кредитними коштами у розмірі 120000 грн., які були списані з банківських рахунків банку ПриватБанк [NUMBER] та [NUMBER], завдавши останній матеріальної шкоди на вказані суми. Зрозумівши, що стала жертвою шахраїв, зателефонувала на гарячу лінію банку з метою блокування її рахунків, повідомивши про дану подію. Прибувши до відідлення АТ КБ «Приватбанк» 17 грудня 2024 року, подала заяву на ім?я Голови правління банку про вчинення шахрайських дій. Крім цього, 18 грудня 2024 року звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом викрадення із її банківських рахунків грошових коштів шахрайським способом. Цього ж дня ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження №12024141360003453. 31 грудня 2024 року ПАТ «Київстар» повідомило, що телефонний номер [NUMBER] у період з 15 по 31 грудня 2024 року обслуговування відповідно до умов письмового договору з контрактним абонентом та зареєстрований за нею, у зазначений період даний номер зафіксовано з використанням мобільного пристрою Apple iPhone 15 Pro ( [NUMBER] ). 09 січня 2025 року звернулась до банку із заявою, якою повідомила про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, зокрема, шляхом обману та зловживанням довірою, надісланням їй фішингового посилання, невідома особа заволоділа коштами із банківських карток на суму 58000 грн. та кредитними коштами в сумі 120000 грн., які були списані із банківських карток, чим спричинено їй матеріальної шкоди на вказані суми. Також просила провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів та надати їй інформацію про результати розслідування, не нараховувати штрафні санкції, відсотки, пеню та будь-які інші нарахування на списані шахрайським шляхом грошові кошти в сумі 120000 грн., які нараховуються банком за використання кредитного ліміту на банківській карті, що виникли внаслідок кримінальних діянь невідомих осіб з приводу якого внесено відомості в ЄРДР, відновити залишок кредитних коштів на картковому рахунку до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій, тобто станом на 18 год. 30 хв. 16 грудня 2024 року. Також просила провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів, надати відповіді чи було списання грошових коштів з банківських карток в період 18:30 до 19:30 16 грудня 2024 року і в якій сумі було здійснено списання коштів з даних карток, надати дату та номер укладення договорів, якими були відкриті банківські картки АТ КБ «Приватбанк» по її рахункам, чи були спірні операції, що відбулися 16 грудня 2024 року в період з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. з її банківських карток підтверджені кодом для інтернет-платежів 3D-secure, яким чином відбулося списання грошових коштів з банківських карток та яким чином відбувся вхід в Приват24, який фінансовий номер використовувалися для авторизації та входу в «Приват24» та з якої ІР-адреси, чи була зміна пароля та логіна у «Приват24», з якого пристрою відбувся вхід в «Приват24». 29 січня 2025 року банк повідомив, за результатами розгляду не може повернути кошти, оскільки за твердженням заявниці переказ коштів з картки був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Приват24, вхід у який здійснений під її авторизацією. При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача, пароль та входить до Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу, після чого до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ. Крім того, клієнт зазначила, що для авторизації та входу у банкінг у період з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. 16 грудня 2024 року використовувався номер телефону [NUMBER] та Ір адреса [NUMBER] , вхід у Приват24 проведено з присторою Iphone 16, 1 IOS 18.1.1., зміна пароля та логіна не проводилася. Відповідач стверджує, що вказані дії було здійснено лише за допомогою використання нею фінансового телефону та особистої інформації, списання коштів стороннім інтернет ресурсом проводиться після введення номеру картки, CVV коду, терміну дії. Операції були підтверджені шляхом використання «Технології безпеки 3-DSecure» (Verifield By Visa або MasterCard Secure Code). 3 картки [NUMBER] були списання 16 грудня 2024 року в 21:01:50-21:14:33, дата та номер укладання договорів № [NUMBER] договір SAMDNWFC000108887708, дата старту договору 06 вересня 2024 року. Картка № [NUMBER] відкрита 06 вересня 2024 року 13:46:39, № [NUMBER] , договір SAMDNWFC00057315710, дата старту 11 січня 2020 року. Картка [NUMBER] відкрита 08 грудня 2023 року 13:39:01. Банк рекомендував змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий номер та пароль входу в Приват24. Таким чином, в результаті незабезпечення АТ КБ «ПриватБанк» безпеки даних клієнта, її грошові кошти були використані поза її волею сторонньою особою, що призвело до втрати її особистих коштів та виникнення у неї кредитної заборгованості. На своє звернення про повернення коштів отримала відмову, мотивовану тим, що переказ коштів з карток здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під її авторизацією, при якій клієнт вводить свої ім`я користувача та входить у Приват24, створює відповідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Задля уникнення нарахування відсотків за користування кредитними коштами погасила заборгованість 24 січня 2025 року. Зазначає, що не погоджується з відмовою ПАТ КБ «Приватбанку», оскільки 16 грудня 2024 року транзакціями з її рахунку було знято її особисті кошти у розмірі 58000 грн. та кредитні кошти в сумі 120000 грн. Їй було скинуто фішингове посилання, за яким вона перейшла. Після того, як зрозуміла, що стала жертвою шахраїв, зателефонувала на гарячу лінію банку з метою блокування її рахунків, у відділенні подала заяву на ім?я Голови правління АТ КБ «ПриватБанк» про вчинення шахрайських дій, звернулася до поліції із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом викрадення із її банківських рахунків грошових коштів шахрайським способом. Інші будь-які дії щодо передачі паролю чи кодів вона не вчиняла. В ході проведення слідчих дій, повідомляла, що напередодні виставила оголошення на платформі ОЛХ з метою продажу пальта вартістю 5000 грн., а 16 грудня 2024 року на додаток вайбера прийшло повідомлення з номеру [NUMBER] ([PERSON]), в якому було написано, про те, що зацікавились оголошенням, запитали чи актуальне оголошення і скинули посилання. Написали, що перейшовши за вказаним посиланням через додаток, вона отримає свої кошти. Однак, перейшовши за таким, пітягнуло додаток Приват24 для верифікації у акаунті. Після чого почали телефонувати з назвою профілю Телеграм « [NUMBER] » та повідомили її, що це працівник Приватбанку, який хоче врятувати від шахраів. Під час розмови, невідома особа надиктовувала номер рахунку, після чого було здійснено декілька транзакцій, в 21 год. 09 хв. 16 грудня 2024 року на суму 29000 грн., в 21 год. 14 хв. цього ж дня на суму 11000 грн. Дані кошти списало з двох рахунків Приватбанку [NUMBER] (для виплат) та [NUMBER] (універсальна). Шахраї також апелювали на те, що було здійснено несанкціоноване втручання декілька хвилин перед тим в її акаунті і проведено оплату комунальних послуг у Львівобленерго на суму 18500 грн., на суму 19726 грн. та 20000 грн., ?за електроенергію на суму 19650 грн. Дані платежі нею не здійснювались, однак оплата за комунальні послуги здійснено за адресою, якою проживає. Станом на момент звернення до суду досудове розслідування триває. Зазначає, що є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Відповідальність емітента платіжного засобу презюмується, якщо не доведено протилежне. Саме на емітента платіжного засобу законодавством покладений обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював. Власник рахунку не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій з відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк не надав належних і допустимих доказів її сприяння ініціювати платіжні операції, використання ПІНу або іншої інформації. Факт звернення до банку щодо незаконних транзакцій та правоохоронних органів з приводу вчинених шахрайських дій свідчать про те, що у неї була відсутня воля на вчинення банківських операцій 16 грудня 2024 року. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, вважає, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Просить позов задоволити та зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на рахунку до стану, в якому перебував до виконання несанкціонованих операцій. 30 грудня 2025 року через систему Електронний суд від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого покликається на те, що позовні вимоги є безпідставним та необґрунтованими, оскільки з позовної вимоги не зрозуміло який розмір залишку необхідно відновити на картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 16 грудня 2024 року, не зазначено, яка сума коштів належить [PERSON] з прив`язкою до вказаної картки враховуючи, що мало місце списання кредитних коштів, не зазначено який залишок перебував на вказаній картці станом на 16 грудня 2024 року, дана на день пред`явлення позову та на даний час є заблокованою про що відомо позивачці. Однак в позовній заяві не вказаний механізм відновлення залишку коштів по такій карті. 17 грудня 2024 року в 10:33:41 в ПК Voice Record System зафіксовано звернення [NUMBER] на гарячу лінію 3700 щодо формування платежів на повернення коштів. 20 грудня 2024 року на картку № [NUMBER] позивачки повернуто 58500 грн., які були перераховано 16 грудня 2024 року на рахунок «Львівенергозбут». В період з 03 січня по 20 лютого 2025 року на картку № [NUMBER] повернуто позивачці: Газорозподільні мережі України - 900 грн. та 800 грн., Нафтогаз України - 900 грн. та Львівводоканал - 900 грн., які були списані 16 грудня 2024 року. Отже, на день пред`явлення позову позивачці відомо про перерахування на її картки 62000 грн., але з незрозумілих підстав дана обставина не відображена в позовній заяві. 18 грудня 2024 року Львівським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області за зверненням [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження №12024141360003453, що підтверджується Витягом з ЄРДР. З витягу вбачається, що 16 грудня 2024 року близько 19 год., коли потерпіла [PERSON] , перебувала на [ADDRESS] , невідома особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, шляхом обману та надіслання їй фішингово посилання, заволоділа її грошовими коштами на суму 58000 грн. та кредитними коштами в сумі 120000 гривень, які були списані із банківських карток банку ПриватБанк [NUMBER] та [NUMBER], чим спричинили останні матеріальну шкоду на вказані суми. Вказане кримінальне провадження порушено за ч.4 ст.190 КК України. Безпосередня участь [PERSON] у списанні кредитних коштів підтверджується її поясненнями, які надавались слідчому, що напередодні виставила оголошення на платформі ОЛХ з метою продажу пальта вартістю 5000 грн., 16 грудня 2024 року в 19 год., коли перебувала за місцем свого проживання на [ADDRESS] , на додаток вайбера прийшло повідомлення з номера [NUMBER] ([PERSON]) в якому було написано, що зацікавились оголошенням, запитали чи актуальне оголошення і скинули посилання. Написали, що перейшовши за вказаним посиланням через додаток вона отримає свої кошти. Перейшовши за цим посиланням підтягнуло додаток Приват24 для верифікації у акаунті, після чого, почали їй телефонувати з назвою профілю Телеграм « [NUMBER] » та повідомили, що це працівник Приватбанку, який хоче врятувати від шахраїв. Під час розмови, невідома особа надиктовувала номер рахунку, після чого було здійснено декілька транзакцій, зокрема: в 21 год. 09 хв. 16 грудня 2024 року на суму 29000 грн., та в 21 год. 14 хв. 16 грудня 2024 року на суму 11000 грн. Дані кошти списано з двох рахунків Приватбанку [NUMBER] (для виплат) та [NUMBER] (універсальна). Системою «Voice Record System» зафіксовано 16 грудня 2024 року 21:37:37 ID [NUMBER] звернення позивачки на 3700 щодо шахрайства. В розмові з оператором [PERSON] повідомила, що продавала товар на ОЛХ та з нею зв?язались щодо купівлі і надіслали фішингове посилання. Перейшовши за ним, ввела дані картки, ПІН-код та пароль доступу до Приват24, що в свою чергу призвело до подальшого списання коштів з її карткових рахунків. Наведене підтверджується змістом позовної заяви, аудіозверненням на гарячу лінію 3700 та особистими поясненнями, наданими позивачкою правоохоронним органам. Тобто [PERSON] визнала свою вину особисто, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України така обставина не підлягає доказуванню. Згідно руху коштів по картам клієнта [PERSON] за період 16 грудня 2024 року рахуються наступні видаткові операції: 3 карти [NUMBER]: ???16 грудня 2024 року в 21:01:50 перерахунок на рахунок ТзОВ «Львівенергозбут» в розмірі 20003 грн. із використанням Приват24 для фізичних осіб; ???16 грудня 2024 року в 21:09:02, в 21:09:24, в 21:09:50 три рази по 29000 грн. та в 21:14:33 сума 11000 грн. на невстановлені реквізити через платіжний сервіс MonoDirect Монобанк. Аналізом проведених транзакцій через адмінку «PanLike» встановлено, що списання по карті [NUMBER] (токен [NUMBER]) відбулося через мобільний додаток «Apple Pay» з ручним вводом номеру карти (posentrey mode-12), введенням cvv-коду (resp code-1) з використання «3D-Secure» (pos condition-82). Додаткове підтвердження відбувалось при додаванні карти в токен apple/googlepay. Так як термінал MONO011 належить сторонньому банку, то встановити отримувача коштів не видається можливим. Сервіс Apple Pay - безконтактний сервіс, що дозволяє здійснювати оплати чи зняття грошових коштів на пристроях, які підтримують дану функцію. Для користування послугою необхідно встановити на телефон додаток, додати до нього банківські картки із введенням даних картки, підтвердити активацію кодом із SMS-повідомлення, яке прийшло на «фінансовий» номер. Після успішної авторизації карток у додатку, можливо користуватися картками без її фізичної присутності, в тому числі можливе безконтактне зняття готівки на банкомат. Опис сервісу доступний за посиланням privatbank.ua/cpa/googlepay. Технологія 3D-Secure є частиною глобальних програм Visa - Verified by Visa i MasterCard - MasterCard Secure Code, метою яких є надання і забезпечення безпечних і надійних методів оплати товарів і послуг в мережі Інтернет. З карти № [NUMBER] : ???16 грудня 2024 року в 20:51:03 800 грн. та в 20:58:28 900 грн. за послуги «Газорозподільні мережі України»; ???16 грудня 2024 року в 20:51:04 та в 20:58:30 два рази по 900 грн. за послугу Львівводоканал-Личаківський; ?16 грудня 2024 року в 20:51:04 та в 20:58:28 два рази по 900 грн., о 20:59:32 сума 20000 грн., в 21:00:34 сума 18500 грн. за послуги ТОВ «Львівенергозбут»; ?16 грудня 2024 року в 20:51:04 та в 20:58:28 ГК два рази по 900 грн. за послуги «Нафтогаз України». Вивчено логи входів в акаунт Приват24 (вибірка MOBKER) клієнта [PERSON] за період з 01 по 30 грудня 2024 року. Типова для клієнта модель - iPhone16.1, ідентифікатор imei - [NUMBER]. За вказаний період, окрім типового для клієнтки телефонного терміналу, зафіксовано сторонні входи з нетипового для неї пристрою, а саме: Mozilla/5.0 (Windows NT 10.0; Win64; x64) AppleWebKit/537.36 (KHTML, 2024-12-11 Personal Windows Chrome 33f99224e2e72031c6dea0f9be4 CONFMaxnet Telecomke Gecko) Chrome/130.0.0.0 Safari/537. Зміна паролю доступу до Приват24 та фінансового телефону [NUMBER] за 16 грудня 2024 року не зафіксовано, що підтверджується скріншот сторінкою даних ПК «Адмінка». Враховуючи вищенаведене, [PERSON] повідомила стороннім особам інформацію, за допомогою якої вони змогли зайти в її аккаунт Приват24, де їм стала доступна інформація по картках, що дало можливість зловмисникам провести вищезазначені операції. Наведене не лише доводить вину [PERSON] , у списанні коштів, але й засвідчує її безпосередню участь у списанні коштів. Провина банку в списанні коштів 16 грудня 2024 року, з карток клієнтки [PERSON] відсутня. Таким чином, ПриватБанком доведено, а самим клієнтом підтверджено (про що зазначено у позовній заяві, поясненнях наданих правоохоронним органам та звукозаписі звернення на 3700) вчинення позивачкою дій, які сприяли списанню коштів з її карток. Більш того, оспорювані позивачкою транзакції вчинені 16 грудня 2024 року в період часу з 20:51:03 по 21:09:50, а повідомлення клієнтки [PERSON] про шахрайство до Банку надійшло 16 грудня 2024 року лише в 21:37:37 год., тобто вже після здійснення переказів коштів. Позивачка звернулась до банку після здійснення переказів коштів, а нормами права та правовими позиціями Верховного Суду чітко і однозначно розмежовані часові межі відповідальності сторін за відшкодування збитків від здійснення спірних операцій та дій і, тому за цих обставин відповідальність за здійснення всіх банківських операцій за оспорюваний період повністю покладається на позивачку. Тому ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник має піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, має відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов?язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов?язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Отже, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Використання особою належного їй суб?єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредитору, ухилення від виконання зобов?язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню («вживанням права на зло»). Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 27 січня через систему Електронний суд представником позивача скеровано заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування яких покликається, що перед несанкціонованими операціями у позивачки було відкрито дві банківські картки: № [NUMBER] з якої було списано 58000 грн. та кредитна картка № [NUMBER] з якої було списано 120000 грн., що підтверджується Витягом з ЄРДР від 18 грудня 2024 року. Банк листом від 28 січня 2025 року проінформував, що не може повернути списані кошти. Крім того, зазначає лише про списання 16 грудня 2024 року в період 21:01:50-21:14:33 з картки № [NUMBER] та про списання з карти № [NUMBER] . Тобто, було списання з карти № [NUMBER] на оплату комунальних послуг, які відбулися без згоди [PERSON] на загальну суму 45618 грн. Випискою АТ КБ «ПриватБанк» №DS7UB9GIDGDKLK2H від 17 грудня 2024 року ( [NUMBER] ) підтверджується кредитний ліміт в сумі 120000 грн. по карті № [NUMBER] договору SAMDNWFC00057315710, укладання даних договорів підтверджується листом відповідача за вих. №20.1.0.0/7 від 28 січня 2025 року. З виписки вбачається, що 16 грудня 2024 року: в 21 год. 01 хв.. була проведена трансакція на суму 20529 грн. 83 коп. на рахунок ТзОВ «Львівенергозбуд»; в 21 год. 09 хв. - через платіжний сервіс MonoDirect Kyiv на суму 30015 грн.; в 21 год. 09 хв. - через платіжний сервіс MonoDirect Kyiv на суму 30015 грн.; в 21 год. 09 хв. - через платіжний сервіс MonoDirect Kyiv на суму 30015 грн.; в 21 год. 14 хв. - через платіжний сервіс MonoDirect Kyiv на суму 11385 грн. Тобто, було списання коштів з карти № [NUMBER] на оплату комунальних послуг в сумі 20529 грн. 83 коп. без згоди на те позивача, а також були проведені несанкціоновані трансакції через сервіс MonoDirect Kyiv на загальну суму 101430 грн., а в загальному на суму 121959 грн. 83 коп. У відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомила, що 20 грудня 2024 року на картку [NUMBER] позивачці повернуто 58500 грн., які були перераховано 16 грудня 2024 року на рахунок ТзОВ «Львівенергозбут». Також, повернуто в період з 03 січня по 20 лютого 2025 року на картку № [NUMBER] позивачці: Газорозподільні мережі України на суми 900 та 800 грн., Нафтогаз України на суму 900 грн. та Львівводоканал на суму 900 грн. Крім того, стверджує, що позивачці було відомо про перерахування на її картки 62000 грн. Однак, предметом позову є картка № [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00057315710. Тому, 16 грудня 2024 року в період з 21 год. 01 хв. до 21 год. 14 хв. з карти № [NUMBER] були несанкціоновано списані кошти в розмірі 121959 грн. 83 коп. (20529 грн. 83 коп. + 30015 грн., + 30015 грн. + 30015 грн. + 11385 грн.) Враховуючи той факт, що ТзОВ «Львівенергозбуд» повернув 20529 грн. 83 коп., які були списані з картки № [NUMBER] , то відновленню підлягає залишок коштів в межах кредитного ліміту в розмірі 99470 грн. 17 коп. (120000 грн. - 20529 грн. 83 коп.). Щодо розміру залишку, який підлягає відновленню на картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 16 грудня 2024 року. 21 січня 2025 року [PERSON] , щоб уникнути нарахування пені та інших стягнень та, щоб погасити кредит сплатила на кредитну карту № [NUMBER] кошти в сумі 61017 грн. 91 коп., що підтверджується квитанцією від 24 січня 2025 року. Позивачка вважала за необхідне уточнити позовні вимоги, зокрема, збільшити позовні вимоги та зобов?язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів в розмірі кредитного ліміту в сумі 120000 грн. по рахунку IBAN [NUMBER] і додатковим рахунком договору SAMDNWFC00057315710 [PERSON] станом на той, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій 16 грудня 2024 року. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 99470 грн. 17 коп. кошти, які були сплачені для погашення кредиту, який виник внаслідок несанкціонованих операцій від 16 грудня 2024 року. Посилання банку на те, що ПриватБанком доведено, а самим клієнтом підтверджено вчинення позивачем дій, які сприяли списанню коштів з її рахунків суперечить дійсності, оскільки відповідачем не доведено вжиття банком всіх можливих заходів для запобігання порушенню прав позивачки та їх поновлення, зокрема, щодо використання у коректного введення ПІН-коду, здійснення СМС-інформування позивача про всі операції, сповіщення позивача через Приват24. Сам факт звернення позивачки до банку про скасування спірних транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій свідчать про те, що у неї була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. За таких обставин, Банк не мав права приймати до виконання будь-які дистанційні розпорядження про перерахування коштів, зроблені через вказаний сервіс, без ідентифікації клієнта згідно Умов та Правил надання банківських послуг (через фінансовий номер телефону клієнта, одноразові динамічні паролі, QR-код, тощо). Не заслуговують на увагу й посилання сторони відповідача про те, що спірні операції відбулись з вини позивача, оскільки не підтверджені належними та достовірними доказами. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Позивачка у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов з їх урахуванням, надала аналогічні пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги та позов заперечила, просила у задоволенні відмовити. Зазначила, що [PERSON] перейшла за фішинговим посиланням, авторизувалась у додатку Приват24, тобто вчинила усі дії, розголосивши персональну інформацію, надала стороннім особам доступ до своїх рахунків. Після звернення позивачки на лінію банку, картки були заблоковані, операції не проводились. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до озгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 08 січня 2026 року. 08 січня 2026 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27 січня 2026 року, у зв`язку з неявкою позивачки та її представника та заявленим клопотанням про відкладення. 27 січня 2026 року у розгляді справи продовжено перерву до 10 лютого 2026 року, через відсутність можливості фіксування судового засідання (непрацювала система ВКЗ) та заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи. 10 лютого 2026 року в судовому засіданні прийнято збільшені позовні вимоги, оголошено перерву до 12 лютого 2026 року, у зв`язку з неявкою позивачки та її представника, заявлене клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку. 17 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Кримінальне провадження №12024141360003453 зареєстроване 18 грудня 2024 року за ч.4 ст.190 КК України по факту, що 16 грудня 2024 року біля 19 год., коли потерпіла [PERSON] перебувала на [ADDRESS] , невідома особа, перебуваючи у невстановлено досудовим розслідуванням місці, шляхом обману та надісланням потерпілій фішингового посилання, заволоділа її грошовими коштами на суму 58000 грн. та кредитними коштами на суму 120000 грн., які були списані з її банківських карток банку Приватбанк [NUMBER] та [NUMBER], чим спричинила їй матеріальної шкоди на вказані суми (а.с.9). Листом ПрАТ «Київстар» від 31 грудня 2024 року повідомлено, що у період з 15 по 31 грудня 2024 року за абонентським номером 380679264604 технічним обладнанням компанії зафіксовано використання мобільного пристрою моделі Apple Iphone 15 Pro ( [NUMBER] ) (а.с.11). 09 січня 2025 року [PERSON] звернулась до керівника АТ КБ «Приватбанк» та повідомила про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, зокрема, шляхом обману та зловживанням довірою, надісланням їй фішингового посилання, невідома особа заволоділа її коштами із банківських карток на суму 58000 грн. та кредитними коштами в сумі 120000 грн., які були списані із банківських карток, чим спричинено їй матеріальної шкоди на вказані суми. Просила провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів, надати їй інформацію про результати розслідування, не нараховувати штрафні санкції, відсотки, пеню та будь-які інші нарахування на списані шахрайським шляхом грошові кошти в сумі 120000 грн., які нараховуються банком за використання кредитного ліміту на банківській карті, що виникли внаслідок кримінальних діянь невідомих осіб з приводу якого внесено відомості в ЄРДР, відновити залишок кредитних коштів на картковому рахунку до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій, тобто станом на 18 год. 30 хв. 16 грудня 2024 року. Просила провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів, надати відповіді чи було списання грошових коштів з банківських карток в період 18:30 до 19:30 16 грудня 2024 року і в якій сумі було здійснено списання коштів з даних карток, надати дату та номер укладення договорів, якими були відкриті банківські картки АТ КБ «Приватбанк» по її рахункам, чи були спірні операції, що відбулися 16 грудня 2024 року в період з 18:30 год. до 19:30 год. з її банківських карток підтверджені кодом для інтернет-платежів 3D-secure, яким чином відбулося списання грошових коштів з банківських карток та яким чином відбувся вхід в Приват24, який фінансовий номер використовувалися для авторизації та входу в «Приват24» та з якої ІР-адреси, чи була зміна пароля та логіна у «Приват24», з якого пристрою відбувся вхід в «Приват24» (а.с.12-13,16-17). Листом АТ КБ «Приватбанк» повідомлено [PERSON] , що кошти банк не зможе повернути, оскільки переказ коштів з картки був здійснений шляхом платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід у який було здійснено під авторизацією [PERSON] . При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль, входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу, після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Для авторизації та входу в період з 18.30 до 19.30 16 грудня 2024 року використовувався номер [NUMBER] ІР адреса [NUMBER] , вхід в приват24 проведено з пристрою Iphone 16, 1 IOS18.1.1, зміна паролю та логіну не проводилась. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації [PERSON] списання коштів стороннім інтернет ресурсом проводився після введення номеру картки, CVV коду, терміну дії. Дані операції були підтверджені шляхом використання «Технології безпеки 3-D Secure» (Verified by Visa або MasterCard SecureCode/. Надано інформацію про дати відкриття договорів (а.с.20). Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 8,9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року №705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною третьою статті 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Нормою частини першої статті 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Сторони не заперечували існування між собою банківських та кредитно-банківських відносин. Згідно з частиною третьою статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (частина двадцята статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»). Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №164, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Відповідно до пункту 141 Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції(пункт 146 Положення). Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16 (провадження №61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 та інших. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №489/1649/17). З огляду на викладене, у такій категорії справ встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставою вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18) (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19). Судом встановлено, що переказ коштів з картки був здійснений шляхом платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід у який було здійснено під авторизацією [PERSON] . При даній процедурі клієнтка ввела свої ім`я користувача і пароль, ввійшла у Приват24, ввела тільки їй відомий ключ доступу. Для авторизації та входу в період з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. 16 грудня 2024 року використовувався номер [NUMBER] ІР адреса [NUMBER] , вхід в Приват24 проведено з пристрою Iphone 16, 1 IOS18.1.1, зміна паролю та логіну не проводилась. Суд погоджується з твердженням банку, що дані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації [PERSON] . Встановлено, що й не заперечено стороною позивачки, що списання коштів стороннім інтернет ресурсом проводився після введення нею номеру картки, CVV коду, терміну дії. Дані операції були підтверджені шляхом використання «Технології безпеки 3-D Secure» (Verified by Visa або MasterCard SecureCode/. Тобто остання повідомила стороннім особам інформацію, за допомогою якої вони змогли зайти в її акаунт Приват24, де їм стала доступна інформація по картках та надало можливість зловмисникам провести операції. З пояснень, наданих слідчому [PERSON] зазначила, що перейшовши за фішинговим посиланням через свій додаток Приватбанку, мала отримати свої кошти за продаж пальта на платформі ОЛХ. Перейшовши за посиланням, їй підтягнуло додаток Приват 24 для верифікації в акаунті. Після чого їй почали телефонувати та повідомили, що це працівники банку і намагаються врятувати її від шахраїв. Під час даної розмови невідома особа надиктовувала їй номер рахунку, після чого було здійснено кілька трансакцій на суму 29000 грн. та 11000 грн. Кошти списувались з обох рахунків. З звернення позивачки на гарячу лінію банку 3700 встановлено, що в розмові з оператором позивачка повідомила про продаж товару на платформі ОЛХ, з нею зв`язалися щодо купівлі, скинувши фішингове посилання. Перейшовши за яким, ввела дані своєї картки, код і пароль доступу до Приват 24, що призвело до списання коштів з її рахунків. [PERSON] визнано, а відповідачем підтверджено, що звернення до банку (16 грудня 2024 року в 21 год. 37 хв.) з повідомленням про шахрайські дії та необхідністю формування платежів та повернення коштів. Усі транзакції по зняттю коштів з обох карткових рахунків були здійсненні 16 грудня 2024 року у період часу 20 год. 51 хв. - 21 год. 09 хв., тобто звернулась позивачка на гарячу лінію банку не одразу. Після повідомлення [PERSON] на гарячу лінію банку картки були заблоковані, жодної операції по таких не проводилось. Урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про безпідставність позову [PERSON] , оскільки позивачка сприяла своїми діями (перехід за гіперпосиланням) стороннім особам в отриманні доступу до власного акаунта «Приват24» з можливістю повністю розпоряджатися її фінансовим номером, її рахунками та коштами в АТ КБ «ПриватБанк». Разом із тим, встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк(див. постанову Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №686/17744/21(провадження №61-9278св22)). Таким чином, відповідальність за здійснення банківських операцій з переказу коштів, які заперечуються [PERSON] , повністю покладається на саму позивачку. Судом встановлено, що списання грошових коштів з банківських рахунків позивачки відбулись внаслідок її необачної поведінки. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі перекахзу грошових коштів з її карткоих рахунків, тому суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, у задоволенні яких необхідно відмовити. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, а позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed