Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У червня 2025 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 41313,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг має заборгованість з постачання теплової енергії в розмірі 32189,05 грн, з абонентської плати за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії в розмірі 366,72 грн, за послугу з постачання гарячої води у розмірі 5112,28 грн, з абонентської плати за Індивідуальним договором з постачання гарячої води у розмірі 272,64 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у розмірі 528,90 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води у розмірі 171,90 грн., а тому вказані суми слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати вартості житлово-комунальних послуг позивачем нараховано 1947,79 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 724,21 грн. Ухвалою суду від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачам строк 15 днів на подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали,у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і обов`язки сторін, відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, відзиву на позовну заяву не подали, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідкою про склад сім`ї) від 23.05.2025. Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідача за період з 01.12.2018 по 30.09.2023 з постачання теплової енергії становить 32189,05 грн, а з постачання гарячої води 5112,28 грн. Відповідно до відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 становить 366,72 грн, плата за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 до 30.09.2023 становить 272,64 грн. З розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період до лютого 2022 року, складеного за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 1947,79 грн, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 724,21 грн. Відповідно до п. 15 Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, а також відповідно до п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, в яких виконавцем вказано КП «Харківські теплові мережі», споживач повинен оплачувати відповідні послуги щомісячно. З огляду на фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, для правильного вирішення спору необхідно встановити: - чи порушили відповідачі майнові права КП «Харківські теплові мережі»; - чи підлягають майнові права КП «Харківські теплові мережі» судовому захисту шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги. За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих сторонами доказів, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, враховуючи їх нормативно-правове регулювання та актуальну релевантну судову практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідачі, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, та є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за вказаною адресою. Позивачем належними та допустимими доказами доведено, що за вказаною адресою за період з грудня 2018 року до вересня 2023 року були надані відповідача житлово-комунальні послуги на загальну суму 38641,49 грн. Зокрема, КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачам зазначені послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а відповідач їх одержував, відтак у зобов`язані сплатити за надання цих послуг. Доказів неправильності або неточності розрахунків, сформованих працівниками позивача, до суду надано не було, як і не надано доказів виконання відповідачем свого обов`язку зі своєчасної та повної оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, оскільки відповідачів належним чином не виконували свої зобов`язання зі своєчасної та повної оплати житлово-комунальних послуг, чим порушили майнові права позивача, тому майнові права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 1947,79 грн та 3% річних в розмірі 724,21 грн. За наведених вище обставин суд вважає, що доводи, викладені представником позивача у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» у повному обсязі та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 41313,49 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 7896 від 21.04.2025 про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн. Щодо стягнення інших судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Понесені позивачем витрати у розмірі 89,62 грн за отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб не є іншими судовими витратами в розумінні п. 3 або 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, а тому не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved