Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Івановецької ради Мукачівського району, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів. В позові зазначає, що [PERSON] та [PERSON] з 23.06.2016 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.05.2019 року розірвано, також вказаним рішенням з нього стягнуто аліменти на утримання дитини. В період їх шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Після припинення фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , їхній спільний син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю, через його постійну зайнятість на роботі. Зазначає, що на момент розірвання шлюбу відповідачка та син були зареєстровані за адресою [ADDRESS] в квартирі, яка належить бабусі його колишньої дружини, де вони на той час фактично і проживали. Однак вже після розірвання шлюбу при відвідуванні сина по місцю його проживання з відповідачкою він став помічати, що остання досить часто знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, була дуже імпульсивною, часто ігнорувала його як батька дитини і не надавала йому можливості побачитися з сином, не відповідала на телефонні дзвінки, постійно вимагала від нього додаткових коштів на утримання сина, крім аліментів, які він сплачував за рішенням суду. Згодом після повномасштабної агресії російської федерації 24 лютого 2022 року він через деякий час був мобілізований до Збройних сил України і являється учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, виданим в/ч [NUMBER] 26 лютого 2024 року. Впродовж 2022-2023 років він брав участь заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Луганській, Донецькій та Сумській областях України, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] №342, виданою 03 вересня 2024 року. Перебуваючи в зоні бойових дій він від своїх рідних дізнався про те, що відповідачка та його малолітній син в приміщенні квартири [ADDRESS] не проживають, так як через зловживання алкогольними напоями та через вчинення постійних сварок її бабуся вигнала її з квартири та зняла її особисто та їх сина з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі. Крім цього, він дізнався про те, що його колишню дружину постійно бачать в під`їзді будинку і на вулиці в стані алкогольного сп`яніння, син неохайний і недоглянутий, вона постійно забувала своєчасно забирати його з дитячого садочка. Таким чином, факт неналежного утримання сина відповідачкою підтверджується матеріалами справи, згідно яких встановлено, що відповідачка повністю ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку відносно свого сина. Відтак, малолітній син постійно з початку травня 2025 року проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка в цьому жодної участі фактично не приймає. Син категорично відмовляється повертатися до матері, оскільки після спілкування з матір`ю син по декілька днів відходить від цього, заїкається при розмові і стає дуже замкненим. Такий стан речей суперечить інтересам мого сина позбавляє його нормального фізичного та духовного розвитку. Той факт, що син проживає разом зі позивачем підтверджується довідкою про фактичне місце проживання на території населених пунктів Івановецької сільської територіальної громади Мукачівського району від 19.09.2025 року, в якій зазначено, що [PERSON] 21.08.2017 року без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, просить позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина та враховуючи, що син з проживає разом ним просить звільнити його від сплати аліментів на утримання сина з жовтня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, було подано висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 23.06.2016 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.05.2019 року розірвано, також вказаним рішенням з нього стягнуто аліменти на утримання дитини (а.с. 11-12). В період їх шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 9). Після припинення фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , їхній спільний син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю. Згодом після повномасштабної агресії російської федерації 24 лютого 2022 року [PERSON] через деякий час був мобілізований до Збройних сил України і являється учасником бойових дій. Впродовж 2022-2023 років він брав участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Луганській, Донецькій та Сумській областях України, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] №342, виданою 03 вересня 2024 року (а.с.16). Факт неналежного утримання сина підтверджується характеристикою, виданою Мукачівським закладом дошкільної освіти Мукачівської міської ради від 17.09.2025 року, який [PERSON] , [INFO] відвідував з 03.06.2019 по 30.08.2024 року. Згідно цієї характеристики мати дитини не завжди цікавилася життям дитини в садочку, не брала участь у батьківських зборах, на свята не приходила, інколи мама забувала забрати дитину із садочка. Був випадок, що дитина ввечері відмовлялася іти додому з мамою (а.с. 18). Згідно до відповіді з КНП «Лікарня Святого Мартина», наданої на виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 29.10.2025 року, вбачається, що громадянка [PERSON] неодноразово зверталася до КНП «Лікарня Св. Мартина» з приводу станів, пов`язаних із вживанням алкогольних напоїв. Відповідно до висновку від 09.12.2025 року № 3471/01-36/42-25 орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (набула чинності для України 27.09.1991 року), в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, тому у цій справі, з урахуванням встановлених фактичних обставин. Таким чином судом встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити. Щодо позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Так матеріалами справи встановлено, що малолітній син постійно з початку травня 2025 року проживає разом зі позивачем та перебуває на його повному утриманні. Та обставина, що син проживає разом зі позивачем підтверджується довідкою про фактичне місце проживання на території населених пунктів Івановецької сільської територіальної громади Мукачівського району від 19.09.2025 року, в якій зазначено, що [PERSON] [INFO] без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Мукачівського ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області від 03.09.2025 року підтверджується, що заборгованість по сплаті позивачем аліментів згідно виконавчого листа №303/1022/19 від 20.05.1025 року на користь [PERSON] відсутня, аліменти сплачено по вересень 2025 року. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення [PERSON] , [INFO] з жовтня 2025 року від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , призначені за рішенням Мукачівського міськрайонного суду №303/1022/19 від 20 травня 2019 року. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved