Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2025. Дітей від шлюбних відносин немає. Підставою розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач проти добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Просить розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав заву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. 25 квітня 2025 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за актовим записом №191 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2025 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із зазначеним, позивачу [PERSON] , яким при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 605,60 грн., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача інших 50% судового збору в розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved