Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30.09.2006 по 25.07.2011 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення з відповідачем вона разом з сином виїхала до Італії. У 2015 році зареєструвала шлюб з іншим чоловіком. Зазначає, що після розлучення та її виїзду до Італії відповідач жодного разу не надавав допомоги їхньому спільному сину, хоча неодноразово просила про допомогу, тому бажає стягнути з відповідача, як батька їхньої спільної дитини. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 27.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 17.05.2023 за клопотанням представника відповідача ухвалою суду зупинено провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. Зобов`язано відповідача протягом десяти днів повідомити суд про припинення перебування у складі Збройних Сил України. Згідно листа заступника командира військової частини [NUMBER] від 15.01.2026 [PERSON] . 06.06.2025 був знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. 20.01.2026 ухвалою суду поновлено провадження у справі. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки надав суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі під час розгляду судом кримінального провадження. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення та можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що з 30.09.2006 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.07.2011 у справі № 1806/2-3286/2011 (а.с. 5). Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 20.05.2015 позивачка зареєструвала шлюб з громадянином Італійської Республіки та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). У паспорті громадянина України для виїзду за кордон позивачки [PERSON] та спільного сина сторін [PERSON] наявні відмітки про перетин 11.07.2015 державного кордону України в режимі виїзд (а.с. 8, 9). Позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою демографічної служби [PERSON] від 24.05.2022 та Довідкою про місце проживання від 06.10.2022 (а.с. 23-26). [INFO] син сторін [PERSON] , [INFO] досяг повноліття. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин 1 та 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Ураховуючи вищевикладені положення законодавства, беручи до уваги те, що син сторін до досягнення повноліття проживав разом з матір`ю, тобто окремо від батька [PERSON] , а на останнього покладено обов`язок з утримання дитини, суд вважає, що позивач набула право на стягнення аліментів з відповідача на утримання сина до досягнення ним повноліття. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 22.03.2023. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який до досягнення повноліття перебував на утриманні позивачки, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина, в достатньому розмірі, не надавав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та аліменти сплачувати матері - позивачці по справі [PERSON] . Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved