Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що [INFO] від фактичних шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] . 20.06.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] . Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] залишився проживати разом із позивачем. Розпорядженням Кам`янсько-Дніпровської районної адміністрації №267 від 22.08.2016 року визначено місце проживання [PERSON] , разом із батьком [PERSON] . Судовим наказом Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04.10.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі частини із усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Кам`янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16.12.2019 року, відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового наказу [NUMBER]. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на січень 2022 року заборгованість зі сплати аліментів складала 124 171,33 грн. З липня 2016 року всі питання, пов`язані з вихованням та утриманням сина [PERSON] вирішуються позивачем самостійно. Матеріальної допомоги на утримання сина після припинення шлюбних відносин відповідач не надає. Відповідач не приходить до сина, не виявляє бажання спілкуватись із ним, не цікавиться станом здоров`я сина в не виявляє жодної турботи. З боку позивача ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною, відповідач повністю припинила зв`язок з дитиною. У зв`язку із збройною агресією російської федерації, 16.07.2022 року, позивач з сином змушені були покинути місце свого проживання в окупованому м. Кам`янка-Дніпровська та виїхати до більш безпечного місця до с. Біленьке, Запорізької області. Позивач разом із сином, як внутрішньо переміщені особи з 07.03.2024 року фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . За вказаних обставин позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.03.2025 року витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Згідно відповіді Міністерства соціальної політики України, наданої 24.03.2025 року, станом на 20.03.2025 року інформація про запитувану особу, в ЄІБД ВПО відсутня. Ухвалою суду від 25.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.05.2025 року, залучено до участі у справі Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування; визначено витребувати від Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органу опіки та піклування, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] ; задоволено клопотання позивача про виклик свідків; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання. 16.06.2025 року від Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшли письмові пояснення (відзив), за змістом якого представник просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 02.09.2025 року від Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органу опіки та піклування надійшов висновок щодо розв`язання спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Разом з цим, представником третьої особи подану заяву про проведення призначеного судового засідання за її відсутності. Ухвалою суду від 03.09.2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Разом з цим, задоволено клопотання представника позивача про опитування дитини та зобов`язано третю особу забезпечити явку педагога/вихователя. На виконання вищезазначеної ухвали суду, 29.09.2025 року від Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшов лист, за змістом якого, повідомлено суд, про те, що Виконавчий комітет не має можливості забезпечити присутність педагога/вихователя для опитування малолітньої дитини [PERSON] , оскільки дитина не навчається у закладах освіти громади та у зв`язку з відсутністю таких фахівців. У судовому засіданні 03.11.2025 було допитано свідка [PERSON] , разом з цим, представник позивача відмовилась від допиту свідка [PERSON] . Представником позивача завлено клопотання щодо опитування малолітньої дитини [PERSON] та залучення до участі в цьому опитуванні психолога (педагога) з навчального закладу Запорізької гімназії №24 Запорізької міської ради, у якій навчається малолітній [PERSON] , оскільки Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області не має можливості забезпечити присутність педагога/вихователя для опитування вказаної малолітньої. Ухвалою суду від 03.11.2025 року, задоволено клопотання про опитування малолітньої дитини у присутності психолога (педагога), залучено до участі в опитуванні в судовому засіданні малолітньої дитини психолога (педагога) із Запорізької гімназії №24 Запорізької міської ради. 20.11.2025 року, від директора Запорізької гімназії №24 Запорізької міської ради надійшло повідомлення про направлення практичного психолога гімназії [PERSON] для присутності у судовому засіданні при опитуванні дитини [PERSON] . У призначене судове засідання 27.11.2025 року позивач [PERSON] та дитина [PERSON] не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 27.11.2025 року, відкладено судове засідання, визначено провести у судовому засіданні 23 грудня 2025 року опитування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у присутності психолога (педагога), залучити до участі в опитуванні в судовому засіданні малолітньої дитини психолога (педагога) із Запорізької гімназії № 24 Запорізької міської ради. Позивач та представник позивача у судовому засіданні 28.01.2026 підтримали позовну заяву з підстав викладених ній, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Представник третьої особи Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні 28.01.2026 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 09.02.2026 року. У судове засідання 09.02.2026 сторони не з`явилися. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Місце реєстрації відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території (Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська), повідомлення про судове засідання через засоби поштового зв`язку неможливо здійснити, виклик відповідача здійснювався через оголошення на сайті Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Судом встановлено, що [INFO] від фактичних шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.2013, актовий запис № 40. Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.10.2016 року у справі № 318/2063/16-ц шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 18.10.2016 року. Розпорядженням Кам`янсько-Дніпровської районної адміністрації №267 від 22.08.2016 року визначено місце проживання [PERSON] , разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у справі № 318/1685/18 від 21.08.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі частини із усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Кам`янсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16.12.2019 року, відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового наказу [NUMBER]. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на січень 2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складала 124 171,33 грн. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.2022 року, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.03.2024 року №2311-7001974839, [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.03.2024 року №2311-7001974919, [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №065/22-01-19 від 11.02.2025 року, зокрема зазначено, що на прийом до сімейного лікаря [PERSON] завжди супроводжував батько [PERSON] . Інформацією про участь матері у вихованні та лікуванні [PERSON] заклад не володіє. Згідно довідки, наданою Біленьківським ліцеєм «Лідер» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №01/13/89 від 19.02.2025 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно з 01.09.2023 року по 28.08.2024 року навчався в Біленьківському ліцеї «Лідер» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Згідно характеристики наданої т.в.о. директора Біленьківського ліцею «Лідер» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зокрема, батько приділяв належну увагу вихованню [PERSON] , піклувався й цікавився його навчанням і вихованням. Класний керівник тримав постійний зв`язок з батьком, у вайбер-групу класу був зареєстрований пан [PERSON] . Саме він тримав зв`язок з вчителем. Згідно довідки наданої Запорізькою гімназією №24 ЗМР №30 від 26.02.2025 року, мати [PERSON] , проживає на тимчасово окупованій території в м. Кам`янка-Дніпровська. Мати участі у навчанні і вихованні дитини не приймає, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами у навчанні дитини, не спілкується з класним керівником. Всіма цими питаннями опікується батько [PERSON] . Згідно характеристики наданої директором Запорізької гімназії №24 ЗМР, вихованням дитини займається батько [PERSON] та його дружина. [PERSON] завжди підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори та цікавиться успіхами сина у навчанні. Мати хлопчика [PERSON] ніколи не цікавилась життям та навчанням [PERSON] , не зверталась до адміністрації гімназії чи керівника. Згідно акту обстеження житлово-побутових та майнових умов дитини [PERSON] від 24.02.2025 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає багатодітна сім`я, зокрема, дитина [PERSON] , батько [PERSON] , дружина батька [PERSON] та брати дитини. Санітарний стан житла: задовільний, повітряний режим дотримано. Домашні умови для дитини відповідають встановленим нормам. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 14.06.2024 року, сім`я [PERSON] має статус багатодітної сім`ї. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] разом із дружиною [PERSON] займаються вихованням дитини [PERSON] та інших дітей. В свою чергу, відповідач [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] взагалі не приймає, не намагається підтримувати зв`язок та не надає ніякої матеріальної допомоги. У судовому засіданні дитина [PERSON] , за участі спеціаліста-психолога [PERSON] , пояснив, що проживає він проживає разом із батьком мамою [PERSON] та братами. [PERSON] також пам`ятає свою мати [PERSON] , яку він бачив в останнє 2 роки тому. [PERSON] увесь час жив разом із батьком. До мами [PERSON] [PERSON] раніше їздив у гості, вони гуляли разом на дитячому майданчику. Мама [PERSON] дарувала [PERSON] подарунки. [PERSON] повідомив, що йому нормально живеться без мами. [PERSON] відомо, що його мама [PERSON] не приїжджає до нього, оскільки вона у Росії. Проте, [PERSON] не засмучає, що мами [PERSON] немає поруч, він не сумує за нею. [PERSON] розуміє що вирішується питання про позбавлення його матері батьківськи прав відносно нього. Він не проти, щоб маму позбавили батьківських прав. На думку [PERSON] його мати погано виконувала свої батьківські обов`язки. [PERSON] краще проживати разом із татом. Одягом та усім необхідним забезпечує його батько. Крім того, позивач [PERSON] повідомив суду також, що оскільки у [PERSON] російській номер телефону, та вона їх заблокувала, зв`язатися із останньою фактичної можливості не було. Отже, за підсумками розгляду матеріалів справи, пояснень свідка, дитини судом встановлено, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку щодо розв`язання спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] наданим Виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як органу опіки та піклування доцільність позбавлення батьківських прав громадянки України [PERSON] стосовно її малолітньої дитини [PERSON] враховуючи інтереси дитини та у зв`язку з доведенням ухилення від виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, Виконавчий комітет Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктів 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Ілля Ляпін проти Росії» №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57). В даній справі суд вважає висновки органів опіки та піклування обґрунтованими, у них наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така її поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі сина. При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Також, суд приймає до уваги те, що позбавлення батьківських прав особи, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, відбувається у такому ж порядку, як і всіх інших. В умовах воєнного стану робота судів не припинена, конституційне право на судовий захист не обмежено. Відповідач проживає на окупованій території України, але судом встановлено, що відповідач ще до окупації м. Кам`янка- Дніпровська Запорізької області добровільно самоусунулась від виховання дитини та піклування про неї. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке у свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд має розглянути правомірність втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. Також обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Суд, в цій справі доходить висновку, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини була мінімальною та недостатньою, що у свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України. При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачем з 2016 року. Після залишення сином окупованої території взагалі не намагалась пересвідчитися у його безпеці, забезпеченні життєздатності, облаштуванні місця проживання та надання будь-якої допомоги в цьому. Натомість прийняла рішення залишитися на окупованій території. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що, на переконання суду, не буде порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без матерінської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує свої обов`язки, передбаченими ст. 150 СК України, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні, не спілкується з сином у будь-який спосіб без поважних причин, що свідчить про свідоме ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, необхідно дійти висновку, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved