Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 58 650,00 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., посилаючись на те, що 12.08.2024 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) № 12.08.2024-100002864. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача становить 58 650,00 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 000 грн., процентів в розмірі 29 750, 00грн., комісії в розмірі 3400,00 грн та неустойки в розмірі 8500, 00 грн. Ухвалою суду від 08.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням, але без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Вказану ухвалу направлено відповідачу за місцем її реєстрації, проте до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 23.05.2025 року від представника відповідача адвоката Козадаєва В.С. надійшов до суду відзив у якому він просив позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі, що перевищує 43 697,32 грн - відмовити. Здійснити розподіл судових витрат. Витрати, пов`язані з оплатою судового збору покласти на позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказав, що 12.09.2024 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в результаті чого було отримано споживчий кредит. Сума споживчого кредиту складала - 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) Строк кредитування - строк, на який надається кредит 175 днів з дати його надання. Було встановлено графік платежів. Номер чергового платежуЗагальний розмір чергового платежуРозмір платежу з процентів у складі чергового платежуРозмір платежу з Комісії у складі чергового платежуРозмір платежу з суми кредиту у складі чергового платежуДата чергового платежу 18739,4659502789,46015.09.2024 28739,465950610,542178,9220.10.2024 38739,465187,3803552,0824.11.2024 48739,463944,1504795,3129.12.2024 58739,482265,7906473,6902.02.2025 Позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором від 12.08.2024 р. в розмірі 61072,40 грн. (шістдесят одна тисяча сімдесят дві гривні, 40 коп.), з яких тіло кредиту складає 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.). Тобто, сума заборгованості (тіло кредиту разом із відсотками) має складати 43 697,32 грн. (сорок три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень, 32 коп.) Натомість, відповідач вважає таку суму необґрунтованою з наступних причин: Відповідно до кредитного договору від 12.08.2024 р. заборгованість за тілом кредиту становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень, 00 коп.). Сума заборгованості тіло кредиту разом із відсотками) має складати 43 697,32 грн. (сорок три тисячі шістсот дев`яносто сім гривень, 32 коп.), про що зазначено, зокрема, в паспорті споживчого кредиту (в пункті 5. Порядок повернення кредиту). Варто зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені Договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 3 24 лютого 2022 р., відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новим пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разів прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятої 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положень другого речення Преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що первісний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за простроченим виконанням (невиконанням, частковим виконанням) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 28.05.2025 року представника позивача Павленка Д.О. до суду надійшла відповідь на відзив у якій він просив позовні вимоги задовольнити та долучити до матеріалів справи додаткові докази. В обґрунтування відзиву вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 12.08.2024 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії) від 12.08.2024 р.; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №12.08.2024-100002864 (кредитної лінії) від 12.08.2024 р. Таким чином, було укладено Кредитний договір №12.08.2024-100002864 від 12.08.2024 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Позивач подав копію кредитного договору до суду. Оригінал кредитного договору судом не витребовувався, клопотання про його витребування відповідачем не подавалось. Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий. За інформацією з довідки ТОВ «СМ Універсал»: «на номер абонента [NUMBER] 12.08.2024 о 23:06:46 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: A883 для Паспорту E883 для Договору». Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому. Позивач надає суду Log File з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційнокомунікаційній системі позивача - веб-сайті позивача sgroshi.com.ua Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Листом ТОВ «УПР». З листа вбачається, що: «Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 2024-01-04. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.08.2024 23:07:42 на суму 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 479394118, призначення платежу: Видача за договором кредиту №12.08.2024-100002864». Отже, позивачем перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернетеквайрингу - iPay. Відповідачем при оформленні заявки зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Відповідно до пункту 4.1. Правил надання споживчих кредитів - для перевірки відповідності Заявника умовам, які містяться у цих правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти Договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені Кредитним Договором та Правилами) Заявник заповнює Заявку на Сайті Кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які відмічені у Заявці, що необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про можливість надання Кредиту (направлення Оферти). У разі використання електронної автентифікації Заявника за допомогою його даних в банку, де він обслуговується (BANK ID), заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність/достовірність. До суду надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №12.08.2024-100002864, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №12.08.2024-100002864), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме: 4441-11XX-XXXX-7549. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки. У зв`язку з наведеним, квитанція АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів, що наявний у матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по 4441-11XX-XXXX-7549, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 12.08.2024-100002864 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Позивач додає Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. У п. 7 Заявки кредитного договору №12.08.2024-100002864 (кредитної лінії) зазначено: "Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 3400 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту". Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. У п. 13 Заявки кредитного договору №12.08.2024-100002864 (кредитної лінії) зазначено: «Неустойка: 170 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання». Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. Так відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Кредитний договір відповідачкою був укладений 12.08.2024 року, тобто після набуття чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Враховуючи принцип правової визначеності та положення ст. 179 ЦПК України, позивач може правомірно розраховувати, що він може подавати додаткові докази на підтвердження своєї позиції, викладеної у відповіді на відзив і що останні будуть прийняті судом. Відтак, позивач, враховуючи позицію відповідача, а також необхідність формування та отримання від контрагентів додаткових доказів (довідки ТОВ «Старт мобайл», Log File, картки субконто та інші), не міг їх подати разом із позовною заявою. Відтак, сторона позивача просить суд поновити позивачу строк для подання доказів та прийняти їх. Прийняття доказів судом буде відповідати необхідності забезпечення права позивача на ефективний засіб правового захисту (ст. 13 Конвенції). Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 07.07.2025 року зобов`язано Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідача [PERSON] здійснити розрахунок наявної заборгованості за кредитним договором (оферти) № 12.08.2024-100002864 від 12.08.2024р., укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з посиланням на відповідні пункти паспорту споживчого кредиту. 02.09.2025 року до суду на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2025 сторона позивача надає суду картку субконто за кредитним договором № 12.08.2024-100002864 від 12.08.2024р., укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , в якій наведено детальний розрахунок заборгованості. Відповідно до умов кредитного договору та графіку платежів, який погоджено сторонами Договору першим днем виконання своїх зобов`язань позичальником є 15.09.2024 та відповідно останнім днем - 02.02.2025. Позичальником умови кредитного договору не були виконані належним чином та за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховувалася неустойка в розмірі 170 грн (п. 13 ЗАЯВКИ КРЕДИТНОГО ДОГОВОРУ №12.08.2024-100002864 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ)). Тому, неустойка нараховувалася в період з 15.09.2024 по 02.02.2025 (140 дні) - 140 днів * 170 грн. та дорівнює 23800 грн. Проте, відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тому, неустойка позивачем була нарахована в розмірі 8500 грн., що не перевищує половини суми, одержаної споживачем за договором. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, при цьому у відповіді на відзив просив слухати у справу у його відсутності та задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 12.08.2024 р. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заявку, яка є частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 17 000,00 грн. (п.2 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії), шляхом перерахування на електронний платіжний засіб позичальника за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-7549. Строк, на який надається Кредит - 175 днів з дати його надання (п. 3 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Дата повернення (виплати) кредиту - 02.02.2025 (п. 4 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (5 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.9% (денна процентна ставка) = (26697.32 / 17000)/175 ? 100% ( п. 6 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку (п.7 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 3400 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.8 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг (п.11 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 4180.04%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 43697.32 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 26697.32 грн ( п. 12 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Неустойка: 170 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.13 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом ( п. 14 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування", примірник цього договору ( п. 18 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії). Договір підписаний одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення)E883. Також, до договору позивач додав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії), паспорт споживчого кредиту, в якому сторони погодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про що свідчить його підпис. Факт укладення договору та отримання коштів не є спірним між сторонами. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормою ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, загальний розмір якої згідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 12.08.2024-100002864 від 12.08.2024 р. складає 58 650,00 грн., з яких: - 17 000,00 грн основний борг; - 29 750,00 грн проценти; - 3 400,00 грн комісії; - 8 500,00 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 12 серпня 2024 р. по 02 лютого 2025 р. Оскільки [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 12.08.2024-100002864 від 12.08.2024 щодо кредиту та сплати процентів за користування ним, отворилась заборгованість, яку відповідач повинна сплатити на користь позивача у сумі 46 750 грн, яка складається з основного боргу у сумі 17 000,00 грн та процентів у сумі 29 750, 00 грн. Щодо стягнення комісії та неустойки, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак за п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції з 17 березня 2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 року по теперішній час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р., та подальшими Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в Україні діє воєнний стан. Відтак суд відхиляє позовні вимоги позивача про стягнення неустойки у сумі 8500,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Проте, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 3400 грн комісії, адже відповідно до п. 8 Заявки кредитного договору № 12.08.2024-100002864 (кредитної лінії), комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 3400 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, оскільки вищевказана комісія в сумі 3400 грн., є платою за надання кредиту та складає 20 % від суми Кредиту і була погоджена відповідачем при отриманні кредиту. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00010008 від 03.04.2025 року. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 2422,40 грн то з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial