Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через підсистему «Електронний суд» звернулося ТОВ «Фінпром Маркет» із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що 20.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн. строк позики - 14 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач отримав грошові кошти у позику, однак свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором позики. В подальшому, 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 1911, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75698849 від 20.07.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75698849 від 20.07.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 044,00 грн., з яких: 15000,00 грн., - сума заборгованості основною сумою боргу, 31 044,00 грн., - сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати, понесені на сплату судового збору та правничу допомогу. Ухвалою судді Дмитрюк О.В. від 10.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.03.2026 від представника відповідача адвоката Вишнякова Д.О. надійшов відзив, яким просить відмовити у задоволенні позову, поклавши судові витрати відповідачки, що складаються з витравна професійну правничу допомогу, на Позивача. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідачка не підписувала жодних договорів із ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", не отримувала жодних редакцій договорів в електронному кабінеті чи у будь-який спосіб, а, тим більше, не надавала ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» письмову згоду на використання аналога власноручного підпису, у якій містилися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, більш того, відповідачка не є стороною договорів факторингу. У відзиві викладено клопотання про витребування від позивача оригіналів усіх письмових доказів. У разі задоволення позовної заяви в будь-якій частині, представник відповідача просить зменшити витрати на правову допомогу позивача до меж розумності, співмірності та пропорційності розміру задоволених позовних вимог. 02.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що кредитний договір укладений шляхом підписання відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У свою чергу, доказів того, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не звернувся, як і не оскаржив правомірність укладеного договору. Відповідно до розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2025 року № 43, у зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі рішення ВРП 747/0/15-25 від 08.04.2025 здійснено автоматизований розподіл ї справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи справа була передана судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєву Є.С. Ухвалою від 09.05.2025 справа прийнята суддею до свого провадження, справу призначено до судового розгляду на 18.08.2025 У судовому засіданні 18.08.2025 судом задоволено раніше подане клопотання представника відповідача про витребування доказів, витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» оригінали наступних документів: договору позики № 75698849 від 20.07.2021 року; довідку про ідентифікацію [PERSON] ; довідку вих. № КД-000002850/ТНПП від 21.11.2024 року; договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 року; реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 року; доказів здійснення оплати за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 року; договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року; реєстру прав вимоги до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року; доказів здійснення оплати за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року. 06.10.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивач надав частину витребуваних доказів (в оригіналі або копіях) та пояснення щодо неможливості надання решти. В судовому засіданні 20.11.2025 вислухано пояснення представника відповідача адвоката Вишнякова Д.О., досліджено письмові докази. В ході дослідження письмових доказів встановлено, що до позовної заяви долучено клопотання позивача про витребування доказів, що не вирішено попереднім складом суду. Тому ухвалою суду від 20.11.2025 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд.30) такі відомості: чнформацію щодо належності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по карткового рахунку № [NUMBER] відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 20.07.2021 року до 23.07.2021 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 12.02.2026. В судове зсідання 12.02.2026 сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача, за змістом якої просить здійснювати розгляд за його відсутності проти винесення заочного рішення не заперечує. Сторона відповідача повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №75698849 згідно умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони погодили такі умови Договору позики: сума позики 15 000,00 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99%. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згадані договори позики та кредитний договір кредитів укладені між позикодавцями та відповідачем в електронній формі, яка згідно з нормами чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис , за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України Про електронну комерцію ). Судом встановлено, що згаданий Договір позики укладений та підписаний відповідачем відповідним одноразовим ідентифікатором «sMfsfov1f0», що підтверджується Довідкою про ідентифікацію та відомостями, що містяться у реквізитах Договору позики та Додатку № 1 до нього, тобто правочин укладений в електронній формі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець виконав свої зобов`язання, перерахувавши через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» 20.07.2021 відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000 грн, що підтверджується відповідною довідкою від 21.11.2024, випискою по рахунку АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається надходження грошових коштів у вказаній сумі на рахунок відповідача та повідомленням рахунку АТ КБ «Приватбанк» про те, що на ім`я [PERSON] емітовано відповідну карту. Відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за вищевказаними Кредитними договорами, а отже у нього утворилася заборгованість перед Первісним кредитором, яку вона своєчасно не погасила. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. 19 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 1911, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та стало новим кредитором у зобов`язаннях за договором позики, який укладено з відповідачем. В подальшому, 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Відповідно до Реєстру заборгованості від 03 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги за Договором позики №1419883 від 25.02.2021, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 46 044,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 044,00- сума заборгованості за відсотками. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за договором позики, який укладено з відповідачем. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідач порушив обумовлені договором строк і порядок повернення кредитних коштів. Що стосується суми нарахованих відсотків, суд зазначає таке. Згідно з умовами п. 2 Договору позики строк позики становить 15 днів, базова процентна ставка становить 1,99 %. Відповідно до п. 5.2. Договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. У Договорі позики було визначено, що стандартна процентна ставка на день становить 1,99% (орієнтовна загальна вартість кредиту 17 089,50 грн.). Нараховані та пред`явлені до стягнення відсотки у сумі 31 044,00грн. більше ніж удвічі перевищують розмір заборгованості за основною сумою кредиту. На переконання суду, дана умова договору є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022, №910/12876/19 від 01.06.2021 тощо. З огляду на вказане, суд вважає, що вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з відповідача відсотків відповідно до умов Договору позики підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 15 000 грн. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу. За наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40грн., а також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Понесення таких витрат підтверджено долученими до позовної заяви доказами. Враховуючи часткове задоволення позову, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved