Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду зі заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить встановити факт, що трудова книжка заповнена 30 липня 1979 року на « [PERSON] », [INFO] , належить їй, [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що вона після набуття право на пенсію звернулась до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) м. Сміла ГУ ПФУ в Черкаській області із відповідною заявою. При перевірці документів виявлено, що в трудовій книжці помилково зроблено запис у її трудовій книжці прізвища « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». В звязку з цим працівниками відділу пенсійного фонду їй рекомендувано звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року дана заява прийнята до провадження, призначена до розгляду в порядку окремого провадження. Від заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 30 грудня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до зазначеного відзиву ПФУ заперечує проти задоволення вимог заяви. Заперечення на заяву обґрунтовані тим, що встановлення факту заявниці необхідне для зарахування періоду до страхового стажу та призначення пенсії. Зазначає представик про те, що судом можуть бути розглянути заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, лише за умови, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Зазначає про те, що заявниця звернулась до пенсійного фонду 10 червня 2025 року із заявою про призначення пенсії за віком. Основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка.порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегулювано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці від 29 липня 1993 року № 58. Станом на час ведення трудової книжки заявниці за спірний період, діяла Інстукція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах організаціях, затверджена 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питання. Також посилається на те, що усунути недоліки щодо зміни записів у трудовій книжці про прізвище заявниці можливо за останнім місцем її роботи. Крім того представник пенсійного фонду вважає, що оскільки між заявницею та пенсійним фондом існує спір щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу, то такі правовідносини пілягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. На підставі наведеного просить суд відмовити у задоволенні заяви, а справу розглянути у відсутність представника Головного управління. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явився. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила її задовільнити з підстав наведених у ній. Заслухавши пояснення заявниці, врахувавши письмові пояснення заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити з таких підстав. Заявницею до суду надано такі докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог: -копію паспорта № [NUMBER] виданого 13 вересня 2021 року, копі. Картки фізичної особи платника податків від 17 серпня 2005 року, копію довідки про реєстрацію місця проживання від 08 червня 2022 року, копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 листопада 1962 року, копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 квітня 2005 року, копію трудової книжки від 30 липня 1979 року. З копії трудової книжки дата заповнення 30 липня 1979 року, вбачається, що вона заведена на « [PERSON] ». На підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] 1985 року прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . На підставі паспорту [NUMBER] від 17 травня 1998 року прізвище змінено на [PERSON] . Заявниця в заві посилається на те, що в трудовій книжці помилково зроблено запис її прізвища та замість дійсного її прізвища « [PERSON] » вказано помилкове прізвище « [PERSON] » та в зв`язку з цим працівниками пенсійного фонду їй відмовлено у прийняття документів для отримання пенсії. Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/6274/16-ц від 22 серпня 2018 року та в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Законом, а саме Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Порядок), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін. Згідно п. 1.5. Порядку питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Відповідно до п. 2.6 Порядку якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Верховний Суд у постанові по справі № 347/576/18 від 10 червня 2020 року, № 947/14019/20 від 27 серпня 2021 року, вказав, що, відповідно до пункту 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку відповідно до пункту 2.6 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Відповідно до пункту 2.11 Порядку відомості про працівника записуються на першій сторінці, титульному аркуші, трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства або печатка відділу кадрів, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, пункт 2.12 Інструкції № 58. Пунктом 2.13. визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Згідно п. 2.8 Порядку якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Крім того схожі положення щодо ведення (внесення записів) до трудової книжки містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженна 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція № 162), яка діяла на момент заповнення трудової книжки заявниці, зокрема. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією. П. 2 Інстукції № 162 прописано порядок заповнення трудвих книжок. Зокрема в ньому зазначено про те, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, імя та по батькові і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, імя, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем робти на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або імя, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні докумени на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Як вбачається з пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області усунути недоліки щодо зміни записів у трудовій книжці про прізвище заявниці можливо за останнім місцем її роботи. З наданої заявницею копії трудової книжки вбачається, що 05 травня 2005 року її було звільнено з посади робітника з благоустрою у зв`язку з закінченням трудового договору згідно ст. 36 п. 2 КЗпП. Міститься відбиток печатки виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області. Відповідно до записів трудової книжки, які містяться в матеріалах справи, останім робочим місцем заявниці є Вільшанська селищна рада Черкаської області, відомостей про припинення юридичної особи в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час заявницею до суду не надано. Крім того, суд звертає увагу і на те, що заявниця [PERSON] не надала суду докази того, що вона зверталася до селищної ради із заявою про усунення недоліків щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище та про відмову селищної ради у внесенні таких змін. Матеріали справи не містять навіть самого звернення заявниці [PERSON] до відділу обслуговування громадян № 7 м. Сміла ГУ ПФУ в Черкаській області та відповіді щодо відмови у прийнятті документів для отримання пенсійних виплат в зв`язку з невірним зазначенням прізвища заявниці у трудовій книжці. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що заявниця [PERSON] на виконання вимог ч. 1 ст. 81, ст. 318 ЦПК України повинна була надати суду доказ звернення до роботодавця за останнім місцем роботи, з вимогою про внесення змін до її трудової книжки та відмову у внесенні таких змін (залишення заяви без відповіді) (такий висновок суду корелюється з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 938/792/21). Однак такого доказу заявниця суду не надала. Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 938/792/21 виснував, що законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов роботодавець зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law). Крім того, згідно зі п.18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. У п. 26 цього Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії на підставі показань свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Жодних клопотань, в тому числі і щодо виклику свідків, чи витребування доказів, заявницею заявлено не було. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви.

Outcome: dismissed