Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

І. Стислий зміст позицій сторін. В Рівненський міський суд Рівненської області звернувся з позовною заявою представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Незамай А.Д. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 1515189550 від 29.01.2021 та № 2964517072/392870 від 15.03.2021 в загальному розмірі 32 035 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.01.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1515189550 шляхом підписання заяви електронним підписом. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8 094 грн. 00 коп. ТОВ «ФК «ЦФР» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 035 грн. 40 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 8 094 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 1 грн. 15 коп., сума заборгованості за комісією 7 940 грн. 25 коп. Крім того, зазначає, що 15.03.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено другий кредитний договір № 2964517072/392870 шляхом підписання заяви електронний підписом. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів включно з відсотковою ставкою 2,50 % на добу. ТОВ «ГОУФІНГОУ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 000 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 12 000 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому зазначає, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, який з 31.07.2024 по даний час перебуває на лікуванні та реабілітації у Німеччині, що підтверджується Довідкою ВЧ [NUMBER] № 3675 від 22.10.2025. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором № 1515189550 від 29.01.2021 у зв`язку з неналежністю позивача що стягнення кредитної заборгованості. Також просить суд відмовити у стягнення відсотків за кредитним договором № 2964517072/392870 від 15.03.2021 у зв`язку з неоднозначністю умов кредитного договору. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України 07 жовтня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь № 1861527 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 52) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін ( а.с. 53-54). Шостого листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Дем`яненко Л.П. надійшла заява про відкладення справи, долучення довідки, яка підтверджує проходження військової служби відповідачем. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в яких відповідач частково визнає позовні вимоги. Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило. Учасники справи до суду не з`явилися. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, докази. Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. 29.01.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1515189550 шляхом підписання заяви електронним підписом. (а.с. 9-11) Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8 094 грн. 00 коп. ТОВ «ФК «ЦФР» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 035 грн. 40 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 8 094 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 1 грн. 15 коп., сума заборгованості за комісією 7 940 грн. 25 коп. Разом із тим, надані позивачем докази не дають суду можливості дійти беззаперечного висновку про належне набуття ним права вимоги саме за кредитним договором № 1515189550 від 29.01.2021, укладеним із [PERSON] . Суд зазначає, що сам по собі договір про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року та договір факторингу № H111/9-Ф від 21 березня 2023 року не підтверджують переходу права вимоги щодо конкретного боржника без належного та допустимого доказу включення зобов`язання [PERSON] до відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною таких договорів. Водночас реєстр прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року, а також договір зберігання кредитної документації, на які прямо посилаються сторони у договорі, суду не надані. Відсутність зазначених документів унеможливлює перевірку факту передачі права вимоги за спірним кредитним договором, обсягу переданих прав та дотримання сторонами порядку такої передачі. Надані ж витяг з Реєстру прав вимоги до договору факторингу та акт приймання-передачі без подання повного реєстру та належних доказів його формування відповідно до умов договору не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами переходу права вимоги саме за спірним зобов`язанням. Також 15.03.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2964517072/392870 шляхом підписання заяви електронний підписом. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів включно з відсотковою ставкою 2,50% на добу. ТОВ «ГОУФІНГОУ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 000 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 12 000 грн. 00 коп. (а.с. 26-29) 08.12.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (а.с. 30-33) Судом також встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, який з 31.07.2024 по даний час перебуває на лікуванні та реабілітації у Німеччині, що підтверджується Довідкою ВЧ [NUMBER] № 3675 від 22.10.2025, витягом з лікарні невідкладної допомоги Берлін. ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статі 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 512-514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Обов`язок доказування факту переходу права вимоги покладається на особу, яка заявляє відповідну вимогу (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивач посилається на договори факторингу та відступлення права вимоги як на підставу набуття статусу кредитора. Водночас надані суду документи не містять належних та допустимих доказів включення зобов`язання відповідача за цим конкретним кредитним договором до відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договорів відступлення. Повний реєстр прав вимоги суду не надано. Сам по собі договір факторингу без конкретизації боржника у належному додатку не підтверджує переходу права вимоги саме щодо [PERSON] . Позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог за Кредитним договором № 1515189550 від 29.01.2021, а отже у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] в частині заборгованості у розмірі 16 035 грн. 40 коп. слід відмовити. Суд встановив, що 15 березня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2964517072/392870 шляхом підписання договору електронним підписом. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Умови укладеного між сторонами кредитного договору від 15 березня 2021 року позивачем були виконані, а саме відповідачу надано кредит . Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на дату подачі позовної заяви виникла заборгованість у розмірі 16 000 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4 000 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 12 000 грн. 00 коп. Суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за кредитним договором у сумі 4 000 грн. 00 коп., однак він належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у передбачений договором строк. Відповідач визнає факт укладення кредитного договору № 2964517072/392870 від 15 березня 2021 року та отримання кредитних коштів у сумі 4 000 грн. 00 коп. у порядку, передбаченому договором. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору про надання фінансового кредиту). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 3 000 грн. 00 коп. за період з 15.03.2021 по 13.04.2021, виходячи з розрахунку: 4 000 грн. (тіло кредиту) х 2,50% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за кредитним договором № 2964517072/392870 від 15 березня 2021 року з відповідача підлягає стягненню 7 000 грн. 00 коп., а саме, 4 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 3 000 грн. 00 коп. нараховані проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., позов задоволено частково, тому судові витрати у розмірі 661 грн. 64 коп. (7 000,00*3 028,0/32 035,40) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial