Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 26.11.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою, за змістом якої просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 27693,11 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову Товариство зазначає, що 30.11.2018 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов угоди, банк зобов`язався відкрити позичальнику рахунок, з кредитним лімітом в розмірі до 200000,00грн., зі сплатою 39,99% річних, зі сплатою обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. 22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» уклали договір факторингу, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Форт» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 23.02.2021 ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форт» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором, яка станом на 23.02.2021 становить 27693,11грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.11.2025 справа передана на розгляд судді Збаражському О.М. На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, 05.12.2025 суд отримав відомості про місце реєстрації відповідача [PERSON] 08.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначений на 24.12.2025. Ухвалою суду від 24.12.2025, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 05.02.2026. 05.02.2026 сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. Представник позивача Плачинда К.О. звернувся до суду із заявою про розгляд позовної заяви без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (а.с.42). Відповідач [PERSON] повторно не прибула у судове засідання, правом на подання відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не скористалась. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи норм ст. 128 ЦПК України, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлялась про розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 05.02.2026 судом складено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2018 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (а.с.6,7). Згідно з пунктом ІІ оферти, [PERSON] запропонувала банку відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні (далі Рахунок), з проханням повідомити реквізити Рахунку та випустити міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD, строком дії на три роки з моменту випуску. Також відповідно до змісту оферти відповідачу надається ліміт кредитної лінії у розмірі до 200000,00 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вивченні торгових операцій та-або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 39,99 % річних; обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості але не менше 50 грн.; АТ «Альфа-Банк» пропонує щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами. Зі змісту анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», підписаної відповідачем 29.11.2018, зокрема з п. 2.1.2 вбачається, що відповідач в день підписання цього акцепту підтвердила отримання примірника договору та всіх додатків до нього, ознайомлена з положенням законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із договором, в тому числі ознайомлена зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, також йому відомо про те, що рахунки відкриті на підставі договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаної із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності; Також, 29.11.2018 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, яким було визначено основні умови кредитування, а саме максимальна сума кредиту 200000,00 грн, строком кредитування 12 місяців, з можливістю пролонгації дії відновлюваної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача, за якою процентна ставка була узгоджена у розмірі 39,99% річних, а також порядок повернення кредиту шляхом внесення щомісячного платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. (а.с.7 зворот). 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Форт» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.8-13). На виконання договору факторингу №1 від 22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 22.02.2021 до договору факторингу №1 від 22.02.2021 (а.с.13 зворот). Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами, що є додатком №1 до договору факторингу №1 від 22.02.2021, ТОВ «ФК «Форт» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором №ССNG-631060796 від 30.11.2018 у розмірі 27693,11грн., з яких 22992,56грн. заборгованість за тілом кредиту, 4700,55грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с.21). 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форт» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. На виконання договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 23.02.2021 до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 (а.с.19). Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №№01-23-02/21 від 23.02.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №ССNG-631060796 від 30.11.2018 у розмірі 27693,11грн., з яких: 22992,56грн. заборгованість за тілом кредиту, 4700,55грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с.22). Згідно банківської виписки з рахунка приватного клієнта №213645-2025/0829 за період 30.11.2018 по 22.02.2021, клієнт [PERSON] , суд встановив, що відповідач користувалась відкритим позивачем рахунком та відповідно кредитними коштами (а.с. 23-26). За розрахунком позивача, заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.08.2020 становить 27693,11грн. (а.с. 27). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). V. ВИСНОВОК СУДУ Судом встановлено, що 29.11.2018 [PERSON] та Акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклали договір на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк». Укладення між сторонами договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та виконання позивачем його умов підтверджується наявними у справі доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Позивача стверджує, що відповідач не виконувала належним чином умови договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та має заборгованість в загальному розмірі 27693,11грн. Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості та банківську виписку по рахунку відповідача, яка свідчить, що відповідач користувалась кредитними коштами, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14239,02грн. та відсотками нарахованими в межах строку дії договору про банківське обслуговування фізичних осіб, у розмірі 383,00грн. Адже, позивачем не надано доказів, що сторони погодили продовження строку дії договору. Відповідно до договору факторингу №1 укладеного 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» та договору факторингу №01-23-02/21 укладеного між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», відбулась заміна кредитора, та до позивача перейшли права вимоги погашення заборгованості за договором про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Відповідно до висновків Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 29.11.2018 в розмірі 14622,02грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14239,02грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 383,00грн. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №4 від 02.06.2025, платіжну інструкцію № 2707 від 10.06.2025 про перерахування коштів від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок адвоката Литвиненко О.І. Позивачем зазначено про витрати, понесені на правничу допомогу складають 9200,00грн. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача становить 3000,00грн. З врахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволені на 52,80%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані витратами на правничу допомогу у розмірі 1584,00грн. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1598,79грн.

Outcome: partial