Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 312,50 грн та судові витрати, які складаються із витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн та сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 березня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2 500,00 грн на строк 360 днів з 16 березня 2024 року по 11 березня 2025 року із стандартною процентною ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредиту. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 2 500,00 грн. Відповідач, у свою чергу, умов кредитного договору не виконав. 25 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26 312,50 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту 2 500,00 грн, нарахованих процентів за користування кредитом первісним кредитором 14 000,00 грн, нарахованих процентів після відступлення права вимоги за 137 календарних днів 8 562,50 грн та штрафних санкцій 1 250,00 грн. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за клопотанням сторони позивача витребувано докази у АТ «ТАСКОМБАНК» в порядку ст. 84 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений судом належним чином. У пред`явленому позові представник позивача Столітній М.М. просив провести розгляд даної справи без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд проводить розгляд справи в заочному порядку, передбаченому гл. 11 розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. 16 березня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, з додатками, згідно з умовами якого відповідач отримав 2 500,00 грн. кредиту строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом 2,50% за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредиту (стандартна процентна ставка), підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43973 (а.с. 67-77). Водночас [PERSON] 16 березня 2024 року підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 78546 паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)) (а.с. 78-79). З повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01 листопада 2024 року № 20241101-5888 вбачається, що 16 березня 2024 року 11:58:41 кошти в сумі 2 500,00 грн було успішно перераховано на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 16). 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25/10/2024, з додатками, згідно з яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4476404 від 16 березня 2024 року (а.с. 39-47). За умовами п. 1.1 договору факторингу «Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту». З акту прийому-передачі реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» реєстр боржників кредитора кількістю 6 091 із загальною сумою заборгованості 113 270 252,85 грн (а.с. 28 (на звороті)). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 4476404 від 16 березня 2024 року в сумі 17 750,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 500,00 грн, суми заборгованості за процентами 14 000,00 грн, суми заборгованості за пенею, штрафом 1 250,00 грн (а.с. 87-88). Як вбачається із платіжної інструкції № 3475 від 01 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перерахувало ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кошти в сумі 2 857 292,90 грн за договором факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року (а.с. 62). 28 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 80). Рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено повне найменування ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «Фінансова компанія ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 24). За розрахунком заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 25 жовтня 2024 року за договором № 4476404 від 16 березня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту [PERSON] має заборгованість в сумі 17 750,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 500,00 грн, суми заборгованості за процентами 14 000,00 грн, суми заборгованості за штрафними санкціями 1 250,00 грн (а.с. 81-83). Водночас за розрахунком заборгованості ТОВ «Фінансова компанія ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договором № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16 березня 2024 року [PERSON] має заборгованість за 137 календарних днів (з 26 жовтня 2024 року по 11 березня 2025 року) по процентам в сумі 8 562,50 грн (а.с. 84-85). З витребуваної ухвалою судді від 17 грудня 2025 року у АТ «ТАСКОМБАНК» інформації від 01 січня 2026 року № 4/47.7-БТ вбачається, що [PERSON] оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія; підтверджено зарахування 16 березня 2024 року на рахунок [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) № [NUMBER] на платіжну картку № [NUMBER] грошових коштів в сумі 2 500,00 грн та надано виписку про рух коштів по рахунку за 16 березня 2024 року на підтвердження інформації про зарахування (а.с. 104-105). Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16 березня 2024 року, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором 43973, на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на яку в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. Цей правочин укладений в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі; укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі № 234/8084/20. Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору й договору факторингу; позивач доводить, що має місце порушення позичальником взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», яке змінило найменування з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», перейшло право вимоги за договором № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16 березня 2024 року від первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», за договором факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року. Станом на дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився. Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, підписавши договір № 4476404 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16 березня 2024 року, [PERSON] добровільно погодив умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Водночас, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів, не надав заперечень стосовно факту укладення спірного договору з первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та не надав суду жодних доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Оскільки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 2 500,00 грн, за процентами, нарахованими первісним кредитором, 14 000,00 грн, за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 137 календарних днів, 8 562,50 грн. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 1 250,00 грн, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Суд зауважує, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Оскільки спірний кредитний договір № 4476404 від 16 березня 2024 року був укладений в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем штрафні санкції у відповідності до умов розділу 6 договору не можуть бути стягнуті з [PERSON] , так як відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахований штраф підлягає списанню позивачем. При цьому суд звертає увагу, що п. 6.5 договору передбачено, що «У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій штраф протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та клієнтом не сплачується». Відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 25 062,50 грн. Щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн. За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження адвокатських повноважень та понесених витрат ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» надало копії таких документів: договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; заявка № 13462 від 05 листопада 2025 року на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року; ордер серії АІ № 2062848 від 04 грудня 2025 року (а.с. 49-50, 62 (на звороті), 64-65, 76 (назвороті)). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст.141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, зокрема предметом позову, його ціною, та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд з огляду на розумну необхідність та реальність судових витрат для даної справи дійшов висновку про зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають частковому задоволенню, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 2 307,32 грн (25 062,50 х 2422,40 / 26312,50). На підставі викладеного,

Outcome: partial