Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 13 жовтня 2017 року Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецької області, актовий запис № 113. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами не склалися через різні погляди на життя та шляхи вирішення проблем, які призводять до конфліктних ситуацій. Сторони перестали розуміти один одного, зникло взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Впродовж останніх місяців сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово почало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачкою. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, ведення спільного господарства неможливе. Вказує, що їх шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечитиме особистим інтересам позивачки. Просить розірвати шлюб та повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 14 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Гуцуляк С.Т. надійшла заява, в якій просить проводити судове засідання без її участі та участі позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Якобишеної ТД., надано відзив на позовну заяву в якому просить проводити судове засідання без її участі та участі відповідача. Також зазначила, що відповідач позовні вимоги [PERSON] визнає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, проте заперечує проти обставин викладених щодо причин розлучення, як таких, що не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалами. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, та заяви сторін, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстрований 13 жовтня 2017 року Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецької області, актовий запис № 113, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що заперечує проти обставин, викладених позивачкою щодо причин розлучення, як таких, що не відповідають дійсності. Зокрема, твердження позивачки про поступове погіршення стосунків та невиконання відповідачем зобов`язань не відповідають дійсності, оскільки з боку відповідача почуття кохання та поваги до дружини збережені, він завжди намагався підтримувати теплу атмосферу в родині, виконував всі свої шлюбні та батьківські обов`язки, забезпечував сім`ю духовно та матеріально. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинені з 24.11.2025 року. Також вказав, що істиною причиною подання позову є неналежна поведінка позивачки щодо сім`ї, оскільки перебуваючи у шлюбі вона розпочала стосунки з іншою особою. Щодо виховання та утримання їхнього сина, зазначив, що між ними з позивачкою досягнуто спільної згоди щодо прийняття участі в його житті та вихованні. Спору про поділ майна подружжя немає. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, тривалий час проживають окремо, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки його збереження суперечитиме її інтересам. Застосовані норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотиви та висновки суду. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і позивач та відповідач не бажають зберегти сім`ю. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1331,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved