Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіна А.В., яка діє на підставі довіреності №771 від 02.12.2025р., звернулася до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Угодою №С21.225.74401 від 27.10.2017 року в загальній сумі 19 251,93 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 27.12.2017р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № С21.225.74401. 02.12.2020р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №12/89 (далі Договір факторингу №12/89), за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору, в тому числі і право вимоги до [PERSON] за договором №С21.225.74401 від 27.10.2017 року. Оскільки відповідачка не виконала своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №С21.225.74401 від 27.10.2017 року в загальній сумі 19 251,93 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7 000 грн., заборгованість за процентами 12 251,93 грн., а також судові витрати по справі. Від відповідачки заперечень проти позову не надходило. 07.01.2026р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку, однак судова повістка не була вручена відповідачці з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду та шляхом направлення судового виклику у вигляді SMS-повідомлення у додаток «Viber» на мобільний номер телефону відповідачки, зазначений у позовній заяві, який також був вказаний [PERSON] як контактний номером при укладанні Угоди від 27.10.2017р. Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» SMS-повідомлення було доставлено відповідачці 07.01.2026р. о 11:55:22 год. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27.10.2017р. між ПрАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» та [PERSON] був укладений Договір, підписано Заяву №С21.225.74401 від 27.10.2017 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ПБ КК 1 від 03.04.2017р. /а.с. 8, 12/. 27.10.2017р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена Угода №С21.225.74401 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки /а.с. 5, 6, 7/. Відповідно до умов вказаної Угоди Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках цієї угоди та договору, та випускає Клієнту платіжну картку MasterCard. Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 7 000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.0000% річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами Банку. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, Банк щомісячно інформує Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер Клієнта, вказаний ним в Заявці на приєднання. Днем сплати обов`язкового мінімального платежу за попередній розрахунковий період є останній операційний день платіжного періоду. Пунктом 4 Угоди визначено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором здійснюється згідно умов Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п. 5.11 цієї Угоди. Відповідно до п. 5.2 цієї Угоди, підписанням цієї Угоди клієнт доручає банку, а банк зобов`язується здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків клієнта на рахунок ПрАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» № [NUMBER] в ПАТ «Ідея Банк» в порядку та на умовах, передбачених договором страхування №С21.225.74401 від 27.10.2017р. Банк здійснює договірне списання грошових коштів згідно з цим пунктом Угоди, втому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії і для такого списання Банку не потрібне окреме розпорядження Клієнта. Окрім вказаного, п. 5.11 Угоди, сторони погодили, що згідно з Законом «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 124,74%. Загальна вартість кредитної лінії складає 1 581,70 гривень за кожні 1 000 грн. використаної Кредитної лінії. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Клієнтом грошових зобов`язань за Угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п. 3.3 Угоди та за умови використання коштів кредитної лінії з використанням Кредитної картки на розрахунки за товари/послуги. Відповідно до умов вказаної угоди (договору) ТОВ «Ідея Банк» відкрило Позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] в гривні та встановило кредитний ліміт, а також надало кредитні кошти шляхом їх перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] . Оскільки відповідачка свої зобов`язання за Договором про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки№ С21.225.74401 від 27.10.2017р. не виконала, в неї станом на 02.12.2020р., виникла заборгованість в загальній сумі 19 251,93 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за кредитом; 12 251,93 грн. заборгованість за відсотками /а.с. 19/. 02.12.2020р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №12/89 (далі Договір факторингу №12/89), за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору, в тому числі і право вимоги до [PERSON] за договором №С21.225.74401 від 27.10.2017 року /а.с. 20-21/. Згідно витягу з Реєстру боржників №2 від 02.12.2020р. до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020р. «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до [PERSON] за договором №С21.225.74401 від 27.10.2017 року на загальну суму заборгованості 19 251,93 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 12 251,93 грн. заборгованість за процентами /а.с. 23/. Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не виконане грошове зобов`язання за договором №С21.225.74401 від 27.10.2017 року в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідачки, яке належить кредитору за Договором №С21.225.74401 від 27.10.2017р., обумовлено дійсністю договору факторингу №12/89 від 02.12.2020р., укладеного позивачем з АТ «Ідея Банк». Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що визначені договором №С21.225.74401 від 27.10.2017р., і вона користувалася кредитними коштами, однак допустила порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим має заборгованість в загальній сумі 19 251,93 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 7 000 грн., заборгованість за процентами 12 251,93 грн. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, і після відступлення права грошової вимоги не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості в загальній сумі 19 251,93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3 028 грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідачки необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved