Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Нагаєць Дар`ю Василівну звернулися до Городнянського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», в якому представник позивачів просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] заборгованість у сумі 10328,19 грн. Крім цього, адвокат Нагаєць Д. В. просила розірвати договір оренди землі № 09 від 29.11.2013, укладений між ТОВ «Гетьманське» та [PERSON] , [PERSON] , та припинити речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7421482400:03:000:0486 (номер запису про речове право: 26117279), яке зареєстровано у встановленому законом порядку за відповідачем. Також представник позивача просила судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками земельної ділянки по 1/3 частині кожний, площею 2,9211 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, кадастровий номер 7421482400:03:000:0486, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом від 22.01.2019, спадкова справа №24/2016, зареєстроване в реєстрі за №53 для позивача [PERSON] та за № 52 для позивача [PERSON] . Між позивачами та ТОВ «Гетьманське» укладений договір оренди землі №09 від 29.11.2013 щодо оренди вказаної земельної ділянки строком до 31.12.2025. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, а саме п. 4.2 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3636,46 грн. Відповідно до п. 4.4 договору орендна плата вноситься до 31 грудня. Всупереч умовам договору відповідач, не виплатив оренду плату за 2023 рік, за 2024 рік та 2025 рік. Внаслідок систематичної несплати відповідачем орендної плати, позивачі бажають розірвати договір із цим орендарем, а також стягнути невиплачену орендну плату за 2023, 2024, 2025 роки. Ухвалою судді від 06 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року відкладено підготовче засідання до 05.12.2025 та залучено до участі в розгляді справи в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», а також витребувано відомості про доходи позивачів за 2023-2025 роки, а також від відповідача спірний договір оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкладено підготовче засідання та повторно витребувано договір оренди землі № 09 від 29.11.2013 (оригінал та його засвідчена копія). Ухвалою суду від 19.01.2026 закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду. Позивачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Нагаєць Д. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача, проте уповноважений представник в судове засідання не з`явився. 21.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, в якому директор ТОВ «Гетьманське» Анатолій Яременко вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає, що підстави для розірвання спірного договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі відсутні. Представник відповідача звернув увагу суду, що вказана позовна заява подана з порушенням норм цивільного законодавства, оскільки співвласник земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0486 [PERSON] не залучена позивачами всупереч ст. 358 Цивільного кодексу України, чим порушуються її права на законні інтереси. Крім цього, представник відповідача посилається на те, що орендована земельна ділянка знаходиться на відстані близько 2 км від кордону Республіки Білорусь та 30 км від кордону російської федерації та, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виконання договірних зобов`язань по сплаті орендної плати стало неможливим. 28.02.2022 Торгово-Промислова Палата України на своєму офіційному сайті опублікувала лист, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на всій території України. ТОВ «Гетьманське», за твердженням відповідача, позбавлене можливості обробляти орендовану ділянку, і як наслідок, позбавлене можливості виплачувати орендну плату. ТОВ «Гетьманське» отримало відповідь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023, де вказано, що в Управлінні відсутня інформація щодо можливості ведення сільськогосподарської діяльності та безпечності проведення таких робіт на земельних ділянках на території Чернігівського району. Обмеження полягають в отриманні дозволу особами, які планують здійснювати в`їзд, перебувати або проводити роботи у межах прикордонної смуги у відповідного органу Державної прикордонної служби України. Представник відповідача у відзиві вказав, що відсутність сплати орендної плати відповідачем до моменту підтвердження безпечного стану орендованої земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили, які не залежать від відповідача, що унеможливлює розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати відповідачем орендної плати за період з 2023 по 2024 рік включно. Також представник ТОВ «Гетьманське» зазначив, що позивачами не надано договору оренди землі № 09 від 29.11.2023. На думку представника відповідача, позивачами не доведена наявність у ТОВ «Гетьманське» заборгованості по орендній платі за вказаний період. Крім цього, представник позивача зауважив, що позивачі просять стягнути заборгованість з орендної плати за 2025 рік, вказана вимога є передчасною, оскільки орендна плата за умовами договору, вноситься до 31 грудня. Розмір заборгованості, заявлений до стягнення, не відповідає дійсності та є завищеним. Також представник ТОВ «Гетьманське» просив суд урахувати, що орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0486 є Товариство з обмеженою відповідальністю «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ». У зв`язку з наведеним, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача одночасно у відзиві заявив клопотання про розгляд справи без його особистої участі. Клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі судом задоволене. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету третьої особи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлені. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Письмових пояснень, заяв чи клопотань від третіх осіб не надходило. 10.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивачів адвоката Нагаєць Д. В. надійшла відповідь на відзив, в якому адвокат зазначає, що обставини, на які посилається представник відповідача у поданому відзиві в обґрунтування позиції відповідача з приводу заявлених позовних вимог є недоведеними. Представник позивача вказала, що відповідачем не надано жодних доказів щодо унеможливлення виконання зобов`язання за договором оренди, внаслідок дії обставин непереборної сили, зокрема, неможливості використання ним земельної ділянки, у зв`язку з чим останній не може бути звільнений від обов`язку сплати позивачу орендної плати за 2023-2024 роки та, як наслідок, допущена відповідачем систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Щодо відсутності залучення [PERSON] , як співпозивача у позові, представник позивачів зазначає наступне. Предметом спору у справі є порушені права позивачів, які виникли на підставі договору оренди землі №09 від 29.11.2013, у редакції від 06.12.2021, який було укладено між ними та відповідачем. [PERSON] не укладала додаткової угоди з відповідачем, на що має відповідне право. Також відповідачем не надано жодних доказів про наявність майнових претензій з боку [PERSON] до ТОВ «Гетьманське». 11.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в яких відповідач зазначає про безпідставність доводів позивачів про правомірність незалучення співвласника земельної ділянки та орендодавця [PERSON] , оскільки одним із підписантів є сама вказана особа. Також, оскільки сторони отримали відзив на позовну заяву 22.10.2025 та подають відповідь на відзив 10.11.2025 та не клопочуть про поновлення строків на подання відповіді на відзив, вважає, що така відповідь на відзив подана з порушення ЦПК України та не може бути прийнята судом до уваги. Заслухавши позицію представника позивачів по суті заявлених вимог, вивчивши письмові докази, врахувавши думку представника відповідача, викладену у відзиві на позов, визначившись із правовідносинами між ними та нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов такого висновку. З дослідженого в судовому засіданні договору оренди землі №9 від 29.11.2013 установлено, що між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Іскра», в особі Фенна Миколи Петровича, укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Володимирівської с/ради Городнянського району Чернігівської області. За умовами договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,92 га, в тому числі рілля 2,92 га. Договір укладено на 10 (десять) років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1039,85 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України (а. с. 193-195). Відповідно до свідоцтв про спадщину від 22.01.2019, виданих приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Неволько В. А., зареєстрованих в реєстрі за №52 та №53 відповідно, спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дочка [PERSON] , його син [PERSON] та дружина [PERSON] по 1/3 частці у спадщині кожному. Спадщина, на яку видане у вказаних частках це свідоцтво складається з:земельної ділянки площею 2,9211 га, кадастровий номер 7421482400:03:000:0486, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. У подальшому, додатковою угодою № 11 від 01 січня 2019 року (про внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі №09 від 29.11.2013 визначені новими орендодавцями [PERSON] та [PERSON] , а новим орендарем ТОВ «Гетьманське». Також зазначеною угодою було внесено ряд змін до договору оренди землі, зокрема продовжено строк його дії до 31.12.2025 та змінено розмір орендною плати, а саме оренду плату встановлено у розмірі 3636,46 грн за повний рік оренди. Додатковою угодою № б/н від 06.12.2021 до Договору оренди землі № 09 від 29.11.2013, зазначений договір в цілому було викладено в новій редакції. Відповідно до нової редакції договору, орендодавцями є: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , договір укладений строком на 16 років (до 29.11.2029), перебіг якого починається з дати укладення цього договору; орендна плата вноситься в грошовій формі в сумі розміром 6233,93 грн за повний рік оренди; обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування річного індексу споживчих цін на товари і послуги, показників інфляції та індексів нормативно-грошової оцінки; орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України). Тож, оскільки спірний договір оренди не був нотаріально посвідчений, а був укладений у простій письмовій формі, то і для внесення змін достатньо було укласти додаткові угоди до спливу строку договору у простій письмовій формі. Угоди хоч і були у формі багатостороннього договору, яка визначена в ст. 626 Цивільного кодексу України, однак при цьому були враховані загальні положення про договір, які не суперечили тристоронньому договору. Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. Перехід права оренди земельної ділянки, частки якої (по 1/3 кожному) належить позивачам, від СТОВ «Іскра» до ТОВ «Гетьманське» підтверджується записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, де в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» серед документів, які були подані для державної реєстрації, зазначені: договір оренди землі №9 від 29.11.2013, додаткова угода №б/н від 01.06.2019, додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі №б/н від 06.12.2021, інший тип договору, додаткова угода до договору оренди землі №б/н від 06.12.2021, інший тип договору договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №0101/25-9 від 01.01.2025. Крім цього, орендодавцями земельної ділянки 2,92 га, кадастровий номер №7421482400:03:000:0486 зазначені: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с.128-130). Стороною відповідача не заперечується факт передачі від СТОВ «Іскра» до ТОВ «Гетьманське» права оренди спірної земельної ділянки, та набуття останнім статусу орендаря за наслідками укладення додаткової угоди № 11 від 01 січня 2019 року. Надалі, як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2025 №451517551,01 січня 2025 року між ТОВ «Гетьманське» (за договором продавцем) та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» (за договором покупцем) укладено договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 0101/25-9, предметом якого є земельні ділянки, серед яких вказана земельна ділянка площею 2,9211 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0486. Цей договір зареєстрований в установленому законом порядку, а речове право право оренди земельної ділянки кадастровий номер: 7421482400:03:000:0486, зареєстроване за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», номери записів про інше речове право 26117279 (а. с. 128-130). Реєстрація прав на оренду землі є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю. Право оренди виникає з моменту реєстрації цього права. Земля вважається переданою з моменту державної реєстрації права оренди. Натомість, це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права. Реєстрація права є у зоні відповідальності орендаря, який, уклавши договір оренди, що набрав чинності за загальним правилом після підписання (якщо сторони не передбачили іншого в договорі), самостійно реєструє своє право та отримує всі повноваження користувача земельної ділянки на підставі договору оренди. Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, висловленим у справах № 912/3295/18 (постанова 02.10.2020) та № 927/75/20 (постанова від 15.04.2021). За змістом спірного договору оренди та додаткових угод до нього орендна плата в обумовленому сторонами розмірі сплачується один раз на рік і сплачується протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Аналіз змісту спірного договору оренди землі та додаткових угод до нього укладених, між позивачкою та СТОВ «Іскра», ТОВ «Гетьманське» свідчить, що між сторонами виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як убачається із заяви, на заявлений позивачами позов вплинуло те, що вони своєчасно не отримали від відповідача те, на що очікували як орендодавці, хоча мали право на отримання орендної плати в узгоджені сторонами строки. Обставини, визнані сторонами доведенню не підлягають. За інформацією, витребуваною судом з податкових органів, про доходи позивачів із січня 2023 року по вересень 2025 року, згідно з якою підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] дійсно, дохід у виді орендної плати від ТОВ «Гетьманське» за період 2023 та 2024 роки не отримували (а. с. 146-150). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». У ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом враховується, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Наведене відображено у висновках, сформованих у Постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21). Отже, сам воєнний стан не є безумовною підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу). У ст. 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Отже, судом встановлено факт передачі орендарю ТОВ «Гетьманське» від орендодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у строкове платне користування нерухоме майно земельну ділянку площею 2,9211 га із кадастровим номером 7421482400:03:000:0486 на правах оренди. У подальшому, як зазначалося судом вище, уклавши додаткові угоди до вказаного договору, сторони дійшли згоди внести зміни до спірного договору оренди землі, виклавши його в новій редакції. Згідно із додатковою угодою № б/н від 06.12.2021, строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,9211 га із кадастровим номером 7421482400:03:000:0486 16 років (до 29.11.2029). Строк дії договору оренди землі, укладеного між третьою особою [PERSON] , позивачами та ТОВ «Гетьманське», станом на день розгляду справи не сплив. Судом установлено, що 01.01.2025 між ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» укладено договір про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, згідно з яким предметом договору є земельні ділянки, серед яких вказана земельна ділянка площею 2,9211 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:486 яка належить позивачам та [PERSON] . Суд вважає слушними доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо неправомірності незалучення позивачами співвласника земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0486 [PERSON] , у зв`язку з чим порушуються її права на законні інтереси як повноправного орендодавця. Відповідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, судом установлено, що земельна ділянка, передана в оренду, є майном, яке знаходиться у спільній частковій власності трьох власників, а саме позивачів та [PERSON] , яка залучена у справі в якості третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору. Первісно, при подачі позову до суду, позивачами не була вказана інформація про третього співвласника земельної ділянки і одночасно орендодавця у спірному договорі оренди. Співвласник не може в односторонньому порядку розірвати договір, оскільки об`єктом оренди є цілісна земельна ділянка, яка має свій кадастровий номер і зареєстрована як окрема одиниця, тобто здавати «свою частину» землі, якщо ділянка не поділена в натурі,неможливо. Закон не дозволяє оренду частки в праві власності на землю. Об`єктом оренди є цілісна земельна ділянка, з конкретним кадастровим номером. Орендувати або розірвати договір можна тільки щодо всієї ділянки. Суд констатує, що під час судового розгляду позивачами не доведено, що співвласнику земельної ділянки [PERSON] було достовірно відомо про їх бажання розірвати спірний договір оренди землі, також не надані ані докази щодо повідомлення третьої особи [PERSON] про їх намір розірвати договір оренди землі, ані відповідна згода третьої особи [PERSON] щодо такого договору. Співвласника було залучено до участі у справі в якості третьої особи з урахуванням інформації, яка стала відомою під час розгляду справи, наданої саме відповідачем, а не позивачами, що дає підстави припустити про відсутність згоди [PERSON] на подачу до суду вказаного позову та розірвання спірного договору оренди землі. Також суд звертає увагу, що заявляючи вимогу про розірвання договору оренди землі №9 від 29.11.2013, позивачами не зазначена вимога щодо наступних додаткових угод, які були укладені як невід`ємні частини до договору оренди землі №9 від 29.11.2013, та не визначено особу, за якою має бути припинено інше речове право право оренди земельної ділянки. Між тим, суд вказує, що вимога позивачів щодо припинення речового права права оренди земельної ділянки, також задоволенню не підлягає, оскільки таке право має бути припиненим шляхом виключення запису із Державного реєстру речових прав, так як зроблено запис новий з посиланням на договір № 0101/25-9 від 01.01.2025. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди. Позивачами залучено ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, проте не залучено її як відповідача, тобто до ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», позивачами вимог не заявлено та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» їх права на земельну ділянку. Враховуючи наведене вище, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивачів в порядку ст. 141 ЦПК України сплачених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed