Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

27 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну та зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначав, що рішеням Кіровського районного суду міста Дніпро від 10.03.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з позивача на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в особі їх законного представника [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач посилається на ті обставини, що в травні 2025 року його матеріальне становище змінилося. Після проходження служби в лавах Збройних Сил України був поранений та після проходження лікування в квітні 2025 року був визнаний непридатним до військової служби та визнаний інвалідом 3 групи. З квітня 2025 року він отримує пенсію в розмірі9478 грн, інших доходів не має. Крім того, наразі він мешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з якою вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його утриманні. Просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на дітей з 5500,00 грн на кожного на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнути з відповідачки судові витрати на його користь. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 29.12.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання зазначила, що позивачем не надано доказів того, що його матеріальне становище саме погіршилось, та збільшилися щомісячні витрати. Крім того не надано будь-яких доказів, що інших джерел доходів, крім пенсії, чи фізичної можливості працювати, оскільки зокрема із Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 07.05.2025 року наданого позивачем, прослідковується, що позивачу не було встановлено будь-яких обмежень до трудової діяльності. Позивач відповідь на відзив не подавав. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Представник відповідачка підтримала свої заперечення проти позову, викладені у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю. Рішеням Кіровського районного суду міста Дніпро від 10.03.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнено з позивача на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в особі їх законного представника [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. на кожну дитину щомісячно. Після проходження служби в лавах Збройних Сил України позивач [PERSON] був поранений та після проходження лікування в квітні 2025 року визнаний непридатним до військової служби та визнаний інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 15.05.2025 року. З квітня 2025 року він отримує пенсію в розмірі 9478 грн., посилається на ті обставини, що інших доходів не має та крім того, наразі він мешкає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з якою вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його утриманні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин другої, третьої статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття. Згідно з частинами першою третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] підставою для зменшення розміру аліментів зазначає ті обставини, що після отримання травми є інвалідом 3 групи та з квітня 2025 року він отримує пенсію в розмірі 9478 грн., посилається на ті обставини, що інших доходів не має, крім того, наразі у нього народилася донька від інших стосунків [PERSON] , [INFO] , яка разом з матір`ю перебувають на його утриманні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, та з поданих позивачем доказів, вбачається, що з моменту винесення судом рішення від 03.10.2023 про стягнення з нього аліментів, у позивача як платника аліментів, з`явилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме народження дитини, в цивільному шлюбі, яка перебуває на його утриманні, а отже за рахунок свого доходу позивач має здійснювати утримання трьох неповнолітніх дітей, а також цивільної дружини до досягнення дитиною трирічного віку, що в сукупності з наявністю в нього отриманої травми, встановлення інвалідності ІІІ групи та пенсії, як єдиного джерела доходу, вказує на зміну його майнового стану. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривні. Також судом враховується, що відповідач працездатна, будь-яких доказів щодо існування суми отримуваних аліментів, як єдиного джерела доходу суду не надано. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи наведені позивачем обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із позивача на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1756,00 грн. на кожного, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу стягнення аліментів та з врахуванням розміру доходу позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), які дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, та таке зменшення на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначений рішенням Кіровського районного суду міста Дніпро від 10.03.2023 року з 5500,00 грн. на кожного на аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1756,00 грн, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Відповідно о положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмір 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved