Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

В позові йдеться про те, що 26 жовтня 1991 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через їх різні погляди на нього. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, постійно виникали сварки. Вони втратили будь - яку повагу один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сімейні цінності для відповідача відсутні. Фактично сімейним життям вони не проживають разом вже більше трьох років. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спорів про визначення місця проживання дітей між нами не має. Заходів до примирення вживати не доцільно. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю на даний момент не має. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та її представник адвокат Хохрун І.І. в підготовче судове засідання не з`явилися, подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили такі задовольнити. Відповідач, також в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечив проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26 жовтня 1991 року виконкомом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №15. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб від 24 червня 2003 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народились донька: [PERSON] , [INFO] та син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 24 червня 2003 року серії [NUMBER] , від 24 червня 20003 року серії [NUMBER] , які є повнолітніми. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду просила залишити витрати по судовому збору за нею, що є її правом, а тому суд вважає за можливе задовольнити таке клопота ння.

Outcome: approved