Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації та просить стягнути з відповідача на свою користь 29 779,19 грн., як відшкодування шкоди, а також стягнути судовий збір. В обгрунтування позову зазначає, що 20.04.2025р. о 18:40 год. у м. Києві на вул. Антоновича, 165, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відповідачка, керуючи транспортним засобом Ford Edge, д.р.н. [NUMBER] , не стежила за дорожньою обстановкою, не була уважною при перестроюванні, не надала переваги в русі транспортному засобі Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та скоїла з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/10479/25 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] , був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування транспортного засобу №208.25.03166 від 19.03.2025р. На підставі зібраних документів позивачем було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 130 199,88 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група», до якої позивач має право зворотної вимоги. ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувала позивачу страхового відшкодування в розмірі 100 420,69 грн. З урахуванням положень 1194 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 29 779,19 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2025р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 20.04.2025р. о 18:40 водій [PERSON] , рухаючись у місті Києві по вул. Антоновича, 165, керуючи транспортним засобом Ford Edge, д.р.н. [NUMBER] , не стежила за дорожньою обстановкою, не була уважною, при перестроюванні не надала перевагу в русі транспортному засобу Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] , та скоїла з ним зіткнення, чим спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в результаті обидва автомобілі отримала механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушила п. «б» п. 2.3. та п. 10.3. Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.06.2025р. у справі №751/10479/25, за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається, між позивачем, як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, 19.03.2025р. був укладений Договір страхування наземних транспортних засобів №208.25.03166, предметом якого стала передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Договором. Об`єктом страхування за цим Договором є транспортний засіб Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] . Згідно з п. 6 цього Договору визначений перелік страхових ризиків, а саме: ДТП, ПДТО, природні явища та удар блискавки, падіння літальних апаратів, їх частин (уламків), дерев, інших предметів, тіл космічного походження, напад тварин, пожежа, вибух, незаконне заволодіння. Згідно з п. 7 Договору безумовна франшиза за страховим випадком ДТП складає 0,00%. Пунктом 8 Договору визначено, що страховою сумою є 1 000 000,00 грн. 21.04.2025р. [PERSON] повідомив позивача про подію, що має ознаки страхового випадку за Договором №208.25.03166 від 19.03.2025р. 21.04.2025р. позивачем складено протокол огляду транспортного засобу. Згідно рахунку-фактурі №ВР-0000785 від 02.05.2025р., наданого ТОВ «Укравто Голосіївський», вартість відновлювального ремонту ТЗ Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] , складає 130 199,88 грн. 09.05.2025р. позивач склав страховий акт №3.25.01697-1, за яким подію, що сталася 20.04.2025р. кваліфіковано як страховий випадок та вирішено здійснити страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 130 199,88 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов Договору добровільного страхування №208.25.03166 від 19.03.2025р. позивач перерахував страхове відшкодування в розмірі 130 199,88 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №6581364894 від 09.05.2025р. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 108 Закону України «Про страхування" визначають, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. . Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Отже, згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 108 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України). За статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яка здійснила перерахування позивачу в розмірі 100 420,69 грн. За таких обставин, суд вважає, що позивач правомірно пред`явив вимоги до [PERSON] , як особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 квітня 2025 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування, внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля Tesla Model 3, д.р.н. [NUMBER] , який є об`єктом страхування. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування, яка становить 29 779,19 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved