Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у віці 87 років померла його мама - [PERSON] . Провівши процедуру кремації, з метою захоронення праху померлої на сімейній ділянці Лісового кладовища лівобережної частини м. Києва, заявник звернувся за дозволом до Адміністрації лісового кладовища, але йому було відмовлено з посиланням на те, що необхідно довести родинні відносини з похованою [PERSON] , яка є прабабусею заявника, та похована поряд з рідними - [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду та просив встановити факт родинних відносин, а саме: встановити факт родинних відносин між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), яка померла [INFO] , а саме; що померла [PERSON] є прабабусею [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2025 відкрито провадження у справі про встановлення факту родинних відносин, в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. До суду 17.11.2025 представник позивача подав уточнену заяву разом із клопотанням про заміну заінтересованої особи - Адміністрації лісового кладовища лівобережної частини Києва на належну заінтересовану особу - "Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)". У судове засідання призначене на 13.01.2026 з`явились заявник та його представник, підтримали клопотання та просили його задовольнити. Судом винесено ухвалу про заміну заінтересованої особи, та зобов`язано заявника надіслати копію ухвали одночасно із копією уточненої заяви заінтересованій особі "Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)". Представник заінтересованої сторони у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутність до суду не надходило, відзиву/пояснень на заяву про встановлення факту родинних відносин не подав. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши докази в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.07.1997 народився [PERSON] . У віці 87 років, [INFO] померла мама [PERSON] - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 04.08.1962 в Палаці одруження м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 5953), присвоєно прізвище дружині - [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.11.1953, [PERSON] , яка народилася 1938 році в м. Єнакієво Сталінської області, мамою записана [PERSON] (актовий запис № 975). Згідно свідоцтва про одруження, [NUMBER] , виданого 27.08.1965 в бюро записів актів громадського стану в м. Єнакієво Донецької області, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 774), після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] , померла [INFO] про, що зроблено актовий запис № 202. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] батьком та матір`ю [PERSON] зазначено - [PERSON] та [PERSON] . За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть № 1300 від [INFO], складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на [PERSON] , яка померла [INFO] . Виходячи з вищевикладеного заявником було доведено факт родинних відносин між [PERSON] ( [INFO] - [INFO] життя), а саме, що померла [PERSON] є прабабусею Заявника. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Крім того, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах. Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Верховний Суд у постановах від 07.07.2021 у справі №420/370/19, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду встановлено факт, що [PERSON] ( [INFO] ) є правнуком [PERSON] ([INFO] - [INFO]).

Outcome: approved