Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 690,35 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 8 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 грудня 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 506970, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 4 000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 506970 від 01 грудня 2022 року. В порушення умов договору, відповідач не виконала зобов`язань, передбачених кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 32 690,35 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 3 999,99 грн, заборгованість за процентами 28 690,36 грн. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2025 року матеріали цивільної справи передано за територіальною підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області. 16 грудня 2025 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві представник [PERSON] просив провести розгляд даної справи без участі сторони позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим її місцем проживання та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подала. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд проводить розгляд справи в заочному порядку, передбаченому гл. 11 розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Як встановлено судом з отриманої від Кам`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 10 лютого 2026 року за вих. № 32/32.12-04.4 інформації, наявний актовий запис про шлюб стосовно [PERSON] , [INFO] , за № 7 від 21 січня 2025 року, що складений Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З відомостей про осіб, які зареєстрували шлюб, вбачається, що прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 01 грудня 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 506970 про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. При цьому 01 грудня 2022 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому вказано суму кредиту, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. З повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1-2010 від 20 жовтня 2025 року вбачається, що 01 грудня 2022 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] в сумі 4 000,00 грн. За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 29 грудня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251226/40740-БТ, яка витребувана ухвалою від 16 грудня 2025 року, на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 01 грудня 2022 року було зараховано кошти в сумі 4 000,00 грн. Клієнт [PERSON] верифікована шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 07 жовтня 2022 року. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір про споживчий кредит № 506970 від 01 грудня 2022 року, ідентифікований ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Х367). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 506970 від 01 грудня 2022 року станом на 01 лютого 2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 32 690,35 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3 999,99 грн, заборгованості за процентами 28 690,36 грн. 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 506970 від 01 грудня 2022 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 506970 від 01 грудня 2022 року в сумі 32 690,35 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3 999,99 грн, заборгованості за процентами 28 690,36 грн. 14 листопада 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 506970 від 01 грудня 2022 року в сумі 32 690,35 грн. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору № 506970 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором X637, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на яку в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн, і у відповідача існують зобов`язання за цим договором. Даний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі; укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Таким чином, право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ`та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. З огляду на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач належним чином не спростувала наявну заборгованість та не надала заперечень стосовно факту укладення спірного договору. Отже, позов є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 8 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження адвокатських повноважень та понесених витрат ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надало копії таких документів: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; акт № 1031 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 10 листопада 2025 року; детальний опис наданих послуг до акта № 1031 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року від 10 листопада 2025 року; ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст.141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, зокрема предметом позову, його ціною, та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд з огляду на розумну необхідність та реальність судових витрат для даної справи дійшов висновку про зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved