Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] 13.09.2025 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла 18.09.2025 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 6245, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), з верандою «а», загальною площею - 47.3 кв. м., житловою площею - 31.7 кв. м., з господарськими будівлями - двома сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В) та спорудою - огорожею № 1, розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 5 501 грн. 13 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області у віці 70 років помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавець [PERSON] за життя не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому право на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, при цьому він прийняв спадщину та не відмовився від неї, так як він фактично вступив в управління та володіння усім спадковим майном, зокрема він користувався речами батька, предметами домашнього вжитку, меблями, з дня смерті батька і до цього часу він здійснює поточні ремонти у спірному будинку, доглядає за садом та городом, користується врожаєм, тощо. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами позивач [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього в силу того, що спадкодавець [PERSON] хоча й зареєстрував за життя відповідне своє право власності на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, проте правовстановлюючий документ на нього в оригіналі втрачений. З огляду на вказане, позивач [PERSON] змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала, однак у своїх заявах про здійснення цього судового провадження у цілому (проведення підготовчого засідання та судового засідання, призначеного з розгляду цієї справи по суті) за відсутності її уповноваженого представника, одночасно виклала позицію про те, що проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечує. Заяви та клопотання сторін у справі. Позивач [PERSON] , одночасно з пред`явленням вищевказаної позовної заяви, долучив до її матеріалів клопотання про звільнення від справляння судового збору в розмірі 5 501 грн. 13 коп., обґрунтовуючи це тим, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити судовий збір, так як він є особою пенсійного віку, а його єдиним джерелом доходу є лише пенсія. Натомість вартість спірного об`єкта нерухомого майна, згідно з долученим позивачем [PERSON] звітом про оцінку майна № 23ВС-250910-033, виконаним 10.09.2025 року на замовлення останнього суб`єктом оціночної діяльності - ТзОВ «ВЕСТСАЙД-2020», становить 550 113 грн. 00 коп.. Позивач [PERSON] 03.10.2025 року та 07.10.2025 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяви, що надійшли 07.10.2025 року й 10.10.2025 року та були зареєстровані в діловодстві за вх. № 6833, 6915, про виконання вимог ухвали судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.09.2025 року про залишення вищевказаної позовної заяви без руху, до котрих долучено одночасно документ про сплату судового збору та технічний паспорт на спірний об`єкт нерухомого майна. Позивач [PERSON] 10.11.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7691, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті, призначеного на 09.12.2025 року о 14:00 год., за його відсутності. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області засобами електронного зв`язку 30.10.2025 року скерувала до Сколівського районного суду Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1879, про проведення підготовчого засідання, призначеного на 10.11.2025 року о 11:30 год., за відсутності уповноваженого представника. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області засобами електронного зв`язку 13.11.2025 року скерувала до Сколівського районного суду Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1970, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті, призначеного на 09.12.2025 року о 14:00 год., за відсутності уповноваженого представника. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області засобами електронного зв`язку 19.01.2026 року скерувала до Сколівського районного суду Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-81, про проведення судового засідання з розгляду цієї справи по суті, призначеного на 12.02.2026 року о 14:00 год., за відсутності уповноваженого представника. Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про звільнення від сплати судового збору. Вищевказану позовну заяву залишено без руху та надати термін для виправлення її недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Запропоновано позивачеві [PERSON] усунути недоліки його позовної заяви та одночасно роз`яснено, що якщо недоліки вищевказаної позовної заяви будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися поданою у первинний день звернення, якщо ж недоліки вищевказаної позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, то вона буде вважатися неподаною й буде повернута. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 20.10.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.11.2025 року, 11:30 год.. Витребувано за власною ініціативою від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належно засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, якщо така спадкова справа заводилася. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції засобами поштового зв`язку 31.10.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла інформація, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7465, за змістом котрої спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, не заводилася. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.11.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 09.12.2025 року о 14:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.12.2025 року за власною ініціативою витребувано від Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області належно засвідчені копії погоспадарських книг за період з 1958 року по 2013 рік, заведених за особовим рахунком на [PERSON] щодо господарства за адресою: [ADDRESS] . Також витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчені копії спадкових справ після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, якщо такі спадкові справи заводилися. Судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, тобто у зв`язку із необхідністю витребування нових доказів. Призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 09.01.2026 року о 11:00 год.. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції засобами поштового зв`язку 24.12.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла інформація, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8938, за змістом котрої спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, а також після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, не заводилися. Від Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області засобами електронного зв`язку 09.01.2026 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшли належно засвідчені копії погоспадарських книг за період з 1958 року по 2013 рік, заведених за особовим рахунком на [PERSON] щодо господарства за адресою: [ADDRESS] , разом із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № ЕП-28. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.01.2026 року судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, тобто у зв`язку із неявкою у судове засідання позивача [PERSON] , щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 12.02.2026 року о 14:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання з розгляду цієї справи по суті з`явився, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, котрі викладені у позовній заяві. Відповідач Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання з розгляду цієї справи по суті явку уповноваженого представника не забезпечила. Суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, який не з`явився та неявка якого не була перешкодою для можливості судового розгляду такої справи. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких його прав відповідача Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 03.03.1998 року (копія міститься у справі, а. с. 5), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 07.07.1977 року є [ADDRESS] . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача [PERSON] з 07.07.1977 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/009943961, сформованим 22.07.2025 року адміністратором ЦНАП Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області Івасів В.О. (копія міститься у справі, а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого повторно Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18.07.2025 року у відповідності до актового запису про народження виконавчого комітету Сможенської сільської ради Сколівського району Львівської області від 03.03.1947 року за № 6 (копія міститься у справі, а. с. 7), батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Шлюб між батьками позивача [PERSON] був зареєстрований 23.05.1946 року виконавчим комітетом Сможенської сільської ради Сколівського району Львівської області, про що було складено актовий запис за № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження на бланку серії [NUMBER] , виданим повторно Сможенською сільською радою Сколівського району Львівської області 19.11.1976 року (копія міститься у справі, а. с. 10). Судом також встановлено, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого пред`явлено вимогу про визнання права власності на майно у порядку спадкування, помер [INFO] у віці 70 років у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Сможенською сільською радою Сколівського району Львівської області 02.04.1996 року у відповідності до актового запису про смерть за № 6 (копія міститься у справі, а. с. 8). Своєю чергою, матір позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої не пред`являлась вимога про визнання права вланості на майно у порядку спадкування, померла [INFO] у віці 84 років у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Сможенською сільською радою Сколівського району Львівської області 16.01.2013 року у відповідності до актового запису про смерть за № 1 (копія міститься у справі, а. с. 11). Обоє батьків позивача [PERSON] до дня смерті та на час смерті проживали й мали задеклароване місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за життя заповіту щодо розпорядження належними їм правами та обов`язками на випадок своєї смерті не складали, що, з-поміж іншого, стверджується довідкою, виданою Сможенським старостинським округом № 8 (сіл Сможе, Долинівка, Нагірне) Козівського сільською радою Стрийсь кого району Львівської області 22.07.2025 року за вих. № 111/09-14 (копія міститься у справі. а. с. 14), даними погоспадарської книги за відповідний період, заведеної за особовим рахунком № [NUMBER] на [PERSON] щодо господарства за адресою: [ADDRESS] (копії містяться у справі. а. с. 199, 114), та не заперечувалося самим позивачем [PERSON] у судовому засіданні. Позивач [PERSON] , який бажає оформити спадщину після смерті батька [PERSON] , у своєму позові стверджує, що прийняв спадщину, так як він у встановленому законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , а, навпаки, вступив в управління та володіння усім спадковим майном, зокрема він після смерті батька користувався його речами та предметами домашнього вжитку, меблями, з дня смерті батька і до цього часу він здійснює поточні ремонти у спірному житловому будинку, доглядає за розміщеними коло нього садом та городом, користується врожаєм, тощо. При цьому наголошує, що інших спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] немає. Поряд з цим, буд-яких доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності та допустимості, на підтвердження обставин прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , а саме фактичного вступу в управління та/чи володіння спадковим майном, позивач [PERSON] суду не надав. Суд наголошує, що такими доказами, враховуючи задеклароване місце постійної реєстрації позивача [PERSON] ще з 1977 року за іншою адресою, з-поміж іншого, могли б бути: - довідка органу місцевого самоврядування про те, що позивач [PERSON] безпосередньо перед смертю батька [PERSON] проживав разом з ним; - рішення суду, котре набрало законної сили, про встановлення факту прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] ; - відомості з місцевого органу ДФС України про сплату позивачем [PERSON] податку після смерті батька [PERSON] чи платежів за обов`язковим страхуванням майна; - фінансові документи (фіскальні чеки, квитанції та ін.) на підтвердження придбання будівельних матеріалів та/чи оплати вартості робіт щодо проведення ремонту та задля підтримання майна у належному стані; - квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, наприклад за постачання електроенергії; - показання свідків, тощо. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] не подавав протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Щодо інших спадкоємцівза законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , то судом встановлено, що до таких, окрім матері позивача [PERSON] /дружини спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем [PERSON] в одному житлі, відносився ще й їх із спадкодавцем [PERSON] син, а брат позивача [PERSON] - [PERSON] , який, як і спадкоємиця [PERSON] , помер вже після смерті чоловіка/батька [PERSON] - [INFO] у віці 55 років у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Сможенською сільською радою Сколівського району Львівської області 12.01.2007 року у відповідності до актового запису про смерть за № 1 (копія міститься у справі, а. с. 9). Детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), з верандою «а», загальною площею - 47.3 кв. м., житловою площею - 31.7 кв. м., господарських будівель - двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Б, В) та споруди - огорожі № 1, воно збудоване у 1958 році, не є самочинним об`єктом будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 01.10.2025 року суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] із Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ, реєстраційний номер: ТІ01:7241-3692-9964-9806 (копії містяться у справі, а. с. 57-61, 62-67), а також даними погоспадарської книги за відповідний період, заведеної за особовим рахунком № [NUMBER] щодо господарства за адресою: [ADDRESS] , у котрих не вказаний статус цього господарства як колгоспного двору. При цьому, головою господарства за вказаним особовим рахунком значився спадкодавець [PERSON] , а його членами - [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) (копія міститься у справі, а. с. 99, 114). Суд наголошує, що позивач [PERSON] як ще один син спадкодавця [PERSON] , членом господарства за вказаним особовим рахунком станом на дату смерті спадкодавця [PERSON] не значився, натомість господарство, головою якого значився позивач [PERSON] , за даними погосподарської книги одразу ж з часу його створення було заведене під іншим номером особового рахунку - 43 (копія міститься у справі, а. с. 98, 113). Як вбачається з дублікату свідоцтва на бланку серії [NUMBER] про право власності на житловий будинок, виданого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації 30.11.1988 року (копія міститься у справі, а. с. 15), спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав цілий житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Судом встановлено, що оригінал такого правовстановлюючого документа - відсутній, вочевидь в силу його втрати, що також не заперечувалося позивачем [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до інформації Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що надійшла засобами поштового зв`язку 31.10.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7465 (міститься у справі. а. с. 75), спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, не заводилася. Відповідно до інформації Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що надійшла засобами поштового зв`язку 24.12.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8938 (міститься у справі. а. с. 91), спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, а також після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Сможе Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, не заводилися. Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. При цьому, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] виникли до набрання чинності діючим ЦК України, а саме до та за станом на 02.04.1996 року, то суд при розгляді даного спору керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст. 527 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При цьому, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Так, згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до роз`яснень, котрі містилися ся у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», котра діяла за станом на день смерті спадкодавця [PERSON] та тратила свою чинність 30.05.2008 року, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Своєю чергою, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем (пункт 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, тобто діяла за станом на дату смерті спадкодавця [PERSON] ). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, а також враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами не встановлена судом і такий факт ніким не оспорюється, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння в оригіналі втрачений, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування прав щодо цього об`єкта нерухомого майна у нотаріуса, то захист таких прав у даному, конкретному випадку, міг би бути здійснений судом, у випадку надання позивачем [PERSON] доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності та допустимості, на підтвердження попереднього його звернення до нотаріуса на свій вибір із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , чого він не зробив й таких доказів суду не надав. Окрім того, суд, перевіривши детально порушення прав позивача [PERSON] щодо спірного об`єкта нерухомого майна у межах пред`явлених позовних вимог, виснує про неможливість достовірно встановити вступ позивача [PERSON] у володіння та/чи управління спадковим майном в шестимісячний строк після смерті батька [PERSON] , оскільки буд-яких доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності та допустимості, на підтвердження наведеної обставин позивач [PERSON] суду також не надав. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем [PERSON] не підтверджено у процесуальний спосіб, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] , тобто ним спадщина, на відміну від матері [PERSON] та брата [PERSON] , фактично у визначні законом строк та порядку не була прийнята. Натомість позивач [PERSON] , у межах пред`явлених позовних вимог, не порушує питання та не ставить відповідну вимогу про спадкування після смерті матері [PERSON] , як останньої із спадкодавців, належних їй прав на спірне майно, права на котре вона успадкувала спершу після спадкодавця [PERSON] , а у подальшому - після смерті спадокдавця [PERSON] .. При цьому, прийняття за життя нею спадщини спершу після смерті чоловіка [PERSON] , а потім й після смерті сина [PERSON] , у тому числі й прав на спірне майно, - підтверджується у межах даної справи. За таких наведених вище обставин, позовні вимоги [PERSON] до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом саме після смерті спадкодавця [PERSON] , до задоволення не підлягають. Проте, позивач [PERSON] не позбавлений можливості порушувати питання про визнання за ним відповідного права у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , за умови прийняття ним у встановленому порядку спадщини після смерті своєї матері як останньої із спадкодавців прав на вказаний об`єкт нерухомого майна. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 5 501 грн. 13 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного із відділень АТ «ОЩАДБАНК» від 27.09.2025 року за № 3 (міститься у справі, а. с. 53), підлягають покладенню на нього, в силу відмови в задоволенні пред`явлених ним позовних вимог у повному обсязі. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed