Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2022 року між ними укладений шлюб, від якого спільних дітей немає; на теперішній час їх шлюбні відносини припинені, тривалий час вони не проживають як подружжя, не цікавляться життям один одного, мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть; між ними відсутнє взаєморозуміння. Вказує, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим, наполягає на його розірванні. Позивач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Представник позивача подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити, не надавати строк для примирення, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Вона була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (поштове відправлення повертається через відсутність особи за адресою місцезнаходження). Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 6 січня 2026 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, у справі призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. За наявності до того підстав, зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 18 серпня 2022 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 1173. Подружжя спільних дітей не має. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають та не ведуть спільного господарства. Клопотання про надання строку для примирення подружжя до суду не надходили. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскілки формальне існування шлюбу може призвести до небажаних правових наслідків для позивача та суперечить його інтересам. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити інтересам позивача, а тому, заявлений позов необхідно задовольнити. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачем у справі судові витрати по сплаті судового збору за його клопотанням, яке міститься в заяві, залишаються за позивачем, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved