Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник заявника адвокат Соловей О.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] , з вересня 2020 року по день смерті останньої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із двох земельних ділянок, загальною площею 2,40 гектарів на території колишньої Заміхівської сільської ради. Заявник вважає, що він спадщину прийняв, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, оскільки з вересня 2020 року і по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , постійно проживав без реєстрації місця проживання в будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 08 грудня 2025 року заявник звернувся до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що не може довести факту спільного проживання разом з померлою. За таких обставин заявник вимушений звернутися із заявою до суду. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання про витребування доказів та виклик свідків. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання заяви. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. Батьками заявника [PERSON] в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] , помер [INFO] (а.с.7 на звороті). Батьками [PERSON] (батько заявника) записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 на звороті). [PERSON] , померла [INFO] (а.с.8). Померлій [PERSON] на день смерті належали на праві власності дві земельні ділянки, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №002555 від 16 грудня 2004 року, виданий Новоушицькою районною адміністрації, площею 2,4 га на території Заміхівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на звороті, 8, а.с.9). Даними довідок №756 від 10 листопада 2025 року та №807 від 28 листопада 2025 року підтверджується, що [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.9 на звороті). [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство і остання перебувала у нього на утриманні, як баба (а.с.10). Нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з тим, що він не може довести факту спільного проживання разом із [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11). Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено доводи заявника щодо проживання із спадкодавцем без реєстрації місця проживання у [ADDRESS] , з вересня 2020 року по день смерті останньої [INFO] . Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання померлої [PERSON] не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного постійного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved