Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

07.08.2024 р. зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2024 р., в порядку ст. 31 ЦПК України, у змішаній формі для розгляду за підсудністю. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся в суд із заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути заборгованость за кредитним договором в розмірі 148 888,33 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору 2422,40грн. і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00грн. за складення позовної заяви та вивчення матеріалів справи. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 13.01.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №22033000271171 згідно якого остання отримала грошові кошти (кредит) в сумі 136400,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 13.01.2020 по 12.11.2020 в розмірі 3% від суми кредиту, з 13.11.2020 по 12.08.2021 2,5% від суми кредиту, з 13.08.2021 по 12.05.2022 1,5% від суми кредиту, з 13.05.2022 по 13.01.2023 0,925% від суми кредиту. Платежі за погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 6506,28грн. Дата та розмір обов`язкового платежу здійснюється згідно графіку платежів. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків належним чином не виконала, має заборгованість, яка станом на 12.07.2023 становить 148 888,33 грн. з яких: 111 375,42 грн. залишок простроченого кредиту; 2,88 грн. залишок прострочених відсотків; 37510,00грн. залишок прострочених комісій. 12.07.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №12/07/23, строк дії якого закінчується 12.07.2026 та згідно якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020 (Додаток №12). 06.03.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №06/03/24, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020 (Додаток №15). Після переходу права вимоги за договорами факторингу нарахування за кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020 жодним із Факторів не здійснювалось. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020 в розмірі 148 888,33 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору 2422,40грн. і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з тим, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 06.02.2025 в суд надійшли пояснення по справі (а.с.49-52) за підписом представника відповідача Пахомової Д.М. (разом з підтвердженням про направлення копії позивачу), в яких позовні вимоги заперечуються в частині стягнення заборгованості за комісією, ці вимоги позивача представник відповідача вважає несправедливими, посилаючись на п.31.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 справа №496/3134/19, оскільки вважає, що послуги банку повинні надаватися безоплатно. Також просить зменшити суму судових витрат на правничу допомогу, так як участь у даній справі фахівця у галузі права не могла потребувати значного часу, виходячи з того, що дана справа є типовою та не складною за своєю суттю, і розрахунки були здійснені первісним кредитором, про що зазначено самим позивачем. Також 23.10.2025 суду подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, просять відмовити в частині стягнення з відповідача залишку прострочених комісій та зеншити витрати на правову допомогу (а.с.95). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 13.01.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №22033000271171 (підписаний особисто відповідачем, наданий суду в електронному вигляді), згідно якого остання отримала грошові кошти (кредит) в сумі 136400,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 13.01.2020 по 12.11.2020 в розмірі 3% від суми кредиту, з 13.11.2020 по 12.08.2021 2,5% від суми кредиту, з 13.08.2021 по 12.05.2022 1,5% від суми кредиту, з 13.05.2022 по 13.01.2023 0,925% від суми кредиту (п.1.1 Договору). Платежі за погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних платежів обов`язкових платежів в сумі не менше 6506,28грн. (п.2.1, 4 Договору). Вказані умови також підтверджуються паспортом споживчого кредиту, в якому зокрема вказано, що одноразова комісія складає 0,00грн. (п.1 - наданий суду в електронному вигляді). А перерахування коштів в сумі 136 400,00грн. та їх використання підтверджується випискою по рахунку (надано суду в електронному вигляді) та не спростовано відповідачем. 12.07.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №12/07/23, строк дії якого закінчується 12.07.2026 та згідно якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020, що також підтверджується актом приймання-передачі до Договору факторингу (надано суду в електронному вигляді). 06.03.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №06/03/24, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором №22033000271171 від 13.01.2020, що також підтверджується актом приймання-передачі до Договору факторингу (надано суду в електронному вигляді). Факт укладання Кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 136 400,00грн. стороною відповідача не заперечується, а тому вважається встановленим та підтвердженим. За ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови кредитного договору від 13.01.2020 року №22033000271171, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту повинна виконуватись згідно із діючим законодавством та умовами укладеного між сторонами договору. Заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 12.07.2023 становить 148 888,33 грн. з яких: 111 375,42 грн. залишок простроченого кредиту; 2,88 грн. залишок прострочених відсотків; 37510,00грн. залишок прострочених комісій (розрахунок надано суду в електронному вигляді). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 18.03.2024 позивач направив письмову вимогу відповідачу вих№25770521077/ВМ на її зареєстровану та фактичну адресу її проживання, яка вказана нею у заяві та підтверджена довідкою щодо зареєстрованого місця проживання (а.с.20,35) про повернення боргу, яку позичальник не виконав (вимога надана суду в електронному вигляді). Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконала, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією, судом встановлено наступне. Судами встановлено, що кредит за кредитним договором від 28.07.2023 № 1012419643 є споживчим, що підтверджено у пункті 1. кредитного договору. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (ч.1.1 Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» та паспорт споживчого кредиту надані суду в електронному вигляді). Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. В п.31.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 справа №496/3134/19, на який посилається представник відповідача, зазначено, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".», але комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є лише плата за надання інформації про стан кредиту, а включає в себе також розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія, як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється у разі реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, враховуючи принципи справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит у цьому випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим суд вважає, що підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц (провадження № 61-10414св20) зробив висновок, що платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, тому у задоволенні позову в частині стянення заборгованості за комісією слід відмовити. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем кредитного договору №22033000271171 від 13.01.2020 та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростовані, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при ухваленні цього рішення. Суд враховує, що позивачем доведений факт досягнення сторонами домовленості по кредитному договору про сплату відповідачем відсотків за користування кредитом, з якими відповідач погодилася, підписавши заяву. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині поточної заборгованості за кредитом та відсотками станом на 12.07.2023 в сумі 111 378,30грн. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до договору № 06032024 від 06.03.2024 року адвокатське бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А.І., який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" в особі директора Хлопкової М.С., з іншої сторони, уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (надано суду в електронному вигляді). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 20.05.2024 року до договору про надання правничої допомоги № 06032024 від 06.03.2024 року, адвокатське бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А.І., який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" в особі директора Хлопкової М.С., з іншої сторони, уклали даний договір про те, що клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами (надано суду в електронному вигляді). Згідно протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 06032024 від 06.03.2024 року, адвокатське бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А.І., який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" в особі директора Хлопкової М.С., з іншої сторони, засвідчують, що виконавець надає, а клієнт отримує послуги, та погоджено їх вартість, зокрема, консультація 500грн., складення позовної заяви 2000грн. (надано суду в електронному вигляді). Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 4500 грн 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено позивачем у позові на загальну суму 4500 грн 00 коп., а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі, в сумі 2500 грн 00 коп., враховуючи протокол погодження вартості послуг, наданих адвокатом позивачу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1811,96 грн., сплачений ним як користувачем Електронного суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог ((111378,30грн.*100%) / 148888,33грн. = 74,8%; ((2422,40грн.*74,8%) / 100% = 1811,96грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial