Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

В лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 09 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 1400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 300 % річних, які останній зобов`язався повернути до 15 лютого 2024 року, про що він написав розписку. Також у розписці від 09 грудня 2023 року [PERSON] зобов`язався сплатити штраф у розмірі 300000,00 грн у випадку порушення ним строку повернення позики в сумі 1400,00 доларів США або відсотків в розмірі 300 % річних. Окрім того, 20 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000,00 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 3000,00 грн, які останній зобов`язався повернути до 30 грудня 2023 року, про що він написав розписку. Також у розписці від 20 грудня 2023 року [PERSON] зобов`язався сплатити штраф у розмірі 300000,00 грн у випадку порушення ним строку повернення позики в сумі 15000,00 грн та відсотків в розмірі 3000,00 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] дані зобов`язання у визначений строк не виконав, позивач просить суд стягнути з нього: - за договором позики грошових коштів від 09 грудня 2023 року суму боргу в розмірі 1400,00 доларів США, 781,60 доларів США заборгованості за процентами та 2810,84 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання (за період з 15.02.2024 по 23.02.2024); - за договором позики грошових коштів від 20 грудня 2023 року суму боргу в розмірі 15000,00 грн, 3000,00 грн заборгованості за процентами та 14598,15 пені за несвоєчасне виконання зобов`язання (за період з 30.12.2023 по 23.02.2024); - 600000,00 грн штрафів за прострочення виплат позик від 09 грудня 2023 року та від 20 грудня 2023 року. Окрім цього, [PERSON] зазначив, що ухилення відповідача від виконання узятих ним на себе зобов`язань та неповернення великої суми коштів завдає йому втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, що виразилось у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу відсутності повернення відповідачем наданих грошових коштів, на повернення яких він має право законного очікування їх повернення. З огляду на це, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь 40000,00 грн моральної шкоди. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачем заявлено клопотання про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 грудня 2023 року між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником в простій письмовій формі був укладений договір позики грошових коштів. За умовами вказаного договору, позикодавець передає, а позичальник приймає у позику грошові кошти в сумі 1400,00 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 15 лютого 2024 року (пункт 1 договору). Сторони домовились, що за кожен рік користування грошима позичальник сплачує позикодавцю 300 % від позиченої суми грошових коштів. Позичальник виплачує належні позикодавцеві відсотки кожен місяць 15 числа. Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків проводиться в готівковій формі у місті Києві (під розписку позикодавця, що він отримав грошові кошти) або безготівковій на банківську картку № [NUMBER] у доларах США по середньому курсу в банках або у гривнях на момент повернення грошових коштів кожного місяця (пункти 2, 3 договору). За змістом пунктів 4, 5 договору, позичальник засвідчив, що на момент укладення цього договору ним отримано грошові кошти у повному розмірі згідно пункту 1 даного договору. Також сторони домовились, що окрема розписка позичальником про передання йому визначеної суми грошових коштів за цим договором є фактом передачі коштів. В цей же день, 09 грудня 2023 року [PERSON] власноручно написав і підписав розписку, в якій зазначив, що цією розпискою підтверджує, що ним було отримано від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 1400,00 доларів США строком користування на 2 місяці та 7 днів та зобов`язався сплачувати щомісяця відсотки в розмірі 300 % річних, а саме 350 доларів США до 15 числа кожного місяця до кінця строку позики. Також у розписці від 09 грудня 2023 року [PERSON] зобов`язався, що у випадку прострочення ним виконання зобов`язання щодо несвоєчасно сплачених відсотків до 15 числа кожного місяця або несвоєчасного (не пізніше 15 лютого 2024 року) повернення суми позики позичальник сплачує штраф у розмірі 300000,00 грн шляхом безготівкового перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Станом на 15 лютого 2024 року - дату повернення позики за договором, позичальник [PERSON] позику не повернув. Крім цього, 20 грудня 2023 року між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником в простій письмовій формі був укладений договір позики грошових коштів. За умовами вказаного договору, позикодавець передає, а позичальник приймає у позику грошові кошти в сумі 15000,00 грн, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 30 грудня 2023 року (пункт 1 договору). Сторони домовились, що в кінці терміну позичальник сплачує відсотки за користування грошима, а саме 3000,00 грн. Повернення позиченої суми грошових коштів та відсотків проводиться в готівковій формі у місті Києві (під розписку позикодавця, що він отримав грошові кошти) або безготівковій на банківську картку № [NUMBER] (пункти 2, 3 договору). За змістом пунктів 4, 5 договору, позичальник засвідчив, що на момент укладення цього договору ним отримано грошові кошти у повному розмірі згідно пункту 1 даного договору. Також сторони домовились, що окрема розписка позичальником про передання йому визначеної суми грошових коштів за цим договором є фактом передачі коштів. В цей же день, 20 грудня 2023 року [PERSON] власноручно написав і підписав розписку, в якій зазначив, що цією розпискою підтверджує, що ним було отримано від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 15000,00 грн строком користування на 10 днів (до 30 грудня 2023 року) та зобов`язався сплатити відсотки за користування грошима в розмірі 3000,00 грн. Також у розписці від 20 грудня 2023 року [PERSON] зобов`язався, що у випадку прострочення ним виконання зобов`язання щодо несвоєчасно (до 30 грудня 2023 року) повернення суми позики та відсотків за користування позикою позичальник сплачує штраф у розмірі 300000,00 грн шляхом безготівкового перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Станом на 30 грудня 2023 року - дату повернення позики за договором, позичальник [PERSON] позику не повернув. Надані позивачем скріншоти електронного листування з мобільного додатку-месенджера «Telegram» підтверджують наявність між ним та [PERSON] відповідних відносин щодо порядку та умов надання позики грошових коштів та ведення між ними певних перемовин. Дане електронне листування також містить відповідні сторінки паспорта [PERSON] , які скопійовані ним та надані до додатку-месенджера в електронному вигляді. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який був наданий одночасно з позовною заявою, загальна сума заборгованості [PERSON] за договорами позики грошових коштів становить 716433,61 грн, в тому числі: - 383835,46 грн за договором позики грошових коштів від 09 грудня 2023 року, яка складається з 1400,00 доларів США суми позики, 781,60 доларів США заборгованості за процентами (за період з 09.12.2023 по 15.02.2024), 2810,84 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання (за період з 15.02.2024 по 23.02.2024) та 300000,00 грн заборгованості за штрафом за прострочення платежів; - 332598,15 грн за договором позики грошових коштів від 20 грудня 2023 року, яка складається з 15000,00 грн суми позики, 3000,00 грн заборгованості за процентами, 14598,15 пені за несвоєчасне виконання зобов`язання (за період з 30.12.2023 по 23.02.2024) та 300000,00 грн заборгованості за штрафом за прострочення платежів. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). У частинах першій, третій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою у момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року в справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року в справі № 604/1038/16, від 23 квітня 2020 року в справі № 501/1773/16, від 10 травня 2022 року в справі № 153/943/19, від 14 вересня 2022 року в справі № 130/82/2015, від 28 лютого 2024 року в справі № 369/5625/16). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики,

Outcome: partial