Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляв адвокат Чуб С.В., звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , накладний постановою головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Г.В. від 31.08.2012 № [NUMBER], а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі в розмірі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 30.05.2011 [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу, реєстровий номер 3377, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гібадуловою Л.А. придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідний запис про право власності був внесений до реєстру прав власності на нерухоме майно за номером П-8-17007 в книзі: 1 від 29.06.2011. 20.09.2024 [PERSON] звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру, однак 24.09.2024 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської раді, Харківської області Вєлевою А.О. було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви № 75189960 через наявність обтяження № 12952025, а саме - арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного 31.08.2012 Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Після чого представником позивача 04.12.2024 було подано заяву до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна, однак державним виконавцем було відмовлено у знятті арешту. Відповідь була мотивована тим, щовідповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у Фрунзенському ВДВС м. Харкова перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] та 17.10.2012 було винесено постанову про його повернення стягувачу ВП [NUMBER].Роз`яснено, що строк зберігання завершених проваджень становить три роки. Підстави для зняття арешту визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, зняття арешту можливо лише за рішенням суду. Позивач також зверталась з відповідною заявою до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові та нею було отримано аналогічну відповідь 15.10.2024. Таким чином, на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу квартири жодних обтяжень на зазначене нерухоме майно не існувало. Виконавче провадження ВП № [NUMBER] щодо боржника [PERSON] та накладення арешту державним виконавцем на спірну квартиру були відкриті та здійснені вже після набуття позивачем права власності на нерухоме майно. [PERSON] не є боржником у вказаному виконавчому провадженні. Отже, арешт було накладено з порушенням встановленого порядку та вимог чинного законодавства. Наявність обтяження призводить до того, що позивач як власник майна не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, її право власності порушено та підлягає захисту шляхом зняття арешту з вищевказаної квартири. Ухвалою суду від 14.02.2025 даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.04.2025 було продовжено строк підготовчого судового засіданні на тридцять днів. Ухвалою суду від 21.05.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 04.11.2025 за клопотанням представника позивача було залучено до участі у справі співвідповідача - Харківську міську раду. Клопотань про розгляд справи спочатку не надходило. 22.12.2025 від представника відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що 25.01.2011 року Господарським судом Харківської області на виконання рішення від 10.01.2011 у справі № 62/297-10 видано наказ про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Харківської міської ради 32483,44 грн боргу по орендній платі, який пред`явлено стягувачем для примусового виконання до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , однак 17.12.2012 наказ було повернуто стягувачу. Після цього 13.11.2012 Харківською міською радою до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції повторно пред`явлено для примусового виконання наказ Господарського суду Харківської області виданий 25.01.2011 у справі № 62/297-10, за яким відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 14.02.2013 представником Харківської міської ради до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (державний виконавець Комар Г.В.) надіслано заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням наказу у справі № 62/297-10, виданого 25.01.2011 Господарським судом Харківської області. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № [NUMBER] з виконання наказу у справі № 62/297-10, виданого 25.01.2011 Господарським судом Харківської області, закінчено 18.06.2013 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Представник відповідача звертає увагу, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з діями саме державного виконавця, при цьому Харківська міська рада не порушувала права власності позивача та є неналежним відповідачем у справі. Вважав, що сторона позивача мала оскаржувати саме дії державного виконавця, а не звертатися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 21.05.2025 було закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Іванченко Е.І. в судовому засіданні позов підтримала, надала обґрунтування позовних вимог, аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому зазначила, що незважаючи на те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з діями саме державного виконавця, позивач не була стороною виконавчого провадження та позбавлена можливості оскаржувати рішення державного виконавця, тому спосіб захисту позивачем обрано вірний. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомлені, відзиву не подано. Представник відповідача Харківської міської ради - Громов О.В. в судовому засіданні позов не визнав з наведених у відзиві підстав. Представник третьої особи - Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та представника третьої особи. За наслідком судового засідання 28.01.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив дату та час його проголошення 06.02.2026 о 11.00 год. Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у вказаній справі є дата складення повного судового рішення. Вислухавши пояснення представника позивачаадвоката Іванченко Е.І. та представника відповідача Харківської міської ради - Громова О.В., дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке. Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гібадуловою Л.А.реєстровий номер 3377,позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.14-15). Відповідні відомості про право власності були внесені КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» до реєстру прав власності на нерухоме майно за номером П-8-17007, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 17.06.2011 (а.с.16). 20.09.2024 позивач [PERSON] звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Велевою А.О. від 24.09.2024 було зупинено розгляд заяви у зв`язку з наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження (арешту) та квартиру [ADDRESS] (а.с.13,16). З відповідей на звернення позивача та її представника до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо зняття арешту з нерухомого майна №95721 від 15.10.2024 та №1 від 30.12.2024 вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у Фрунзенському ВДВС м. Харкова перебувало виконавче провадження відносно [PERSON] та 17.10.2012 було винесено постанову про його повернення стягувачу ВП [NUMBER]. Роз`яснено, що строк зберігання завершених проваджень становить три роки. Підстави для зняття арешту визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, зняття арешту можливо лише за рішенням суду (а.с.10,11). З інформації про виконавче провадження від 19.12.2025, заяви про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2012 №13935/9-12, заяви від 14.02.2013 №1932/9-13, наказу Господарського суду Харківської області від 25.01.2011 у справі №62/297-10, постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2012, долучених до матеріалів справи представником відповідача Харківської міської ради, вбачається, що 25.01.2011 Господарським судом Харківської області на виконання рішення від 10.01.2011 у справі № 62/297-10 видано наказ про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Харківської міської ради 32483,44 грн боргу по орендній платі (а.с. 146-152). Вказаний наказ пред`явлено стягувачем для примусового виконання до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження 31.08.2012 державним виконавцем накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 14.02.2013 представником Харківської міської ради до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (державний виконавець Комар Г.В.) надіслано заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням наказу у справі № 62/297-10, виданого 25.01.2011 Господарським судом Харківської області. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № [NUMBER] з виконання наказу у справі № 62/297-10, виданого 25.01.2011 Господарським судом Харківської області, закінчено 18.06.2013 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного "панування" власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) дійшла висновку про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, судом встановлено, що арешт було накладено відносно майна боржника у виконавчому провадженні, відкритому у зв`язку з виконанням рішення від 10.01.2011 у справі №62/297-10 про стягнення з ФОП [PERSON] на користь Харківської міської ради заборгованості по орендній платі. При цьому, дата реєстрації обтяження - 05.09.2012, тоді як з 30.05.2011 власником майна, а саме: квартири [ADDRESS] , є позивач - [PERSON] .. Тобто, на час накладення арешту на вказану квартиру, це майно не належало боржнику у виконавчому провадженні № [NUMBER]. За таких обставин, посилання представника відповідача, Харківської міської ради щодо обрання позивачем неналежного способу захисту не знайшло підтвердження в судовому засіданні. Отже, у зв`язку з накладенням вищевказаного арешту порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. За клопотанням представника позивача, яка бажала судові витрати залишити за собою, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved