Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . При житті [PERSON] склала заповіт за яким заповідала земельну ділянку площею 2,33 га [PERSON] та все інше майно на що вона матиме право при житті, позивачу [PERSON] . [PERSON] відповідно до ст. 1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач, спадщину після смерті [PERSON] прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, внаслідок чого було відкрито спадкову справу. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої [PERSON] та їй нотаріусом було пояснено, що оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується в судовому порядку. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. На теперішній час вищевказане унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] - [PERSON] , померлій [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 41,4 кв.м. та загальною площею 89,5 кв. м., гаражу літ. Б, сараю літ. В, убиральні літ. Г, надвірних споруд - № 1-6; І в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 14.11.2014 р., [PERSON] , померла [INFO] . Згідно заповіту від 10.07.2014 р. [PERSON] заповідала земельну ділянку площею 2,33 га [PERSON] та все інше майно на що вона матиме право при житті, позивачу [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу від 31.10.2025 р. розташований по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 41,4 кв.м. та загальною площею 89,5 кв. м., гаражу літ. Б, сараю літ. В, убиральні літ. Г, надвірних споруд - № 1-6; І. Згідно довідки КП КМР БТІ № 988 від 01.12.2025 р. станом на 01.01.2012 р. право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , не зареєстровано. З заяви яка надійшла 19.03.2015 р. до приватного нотаріуса Юрченко М.Є. вбачається, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла. Відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39917763 від 19.03.2015 р. сформованого приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] приватним нотаріусом Юрченко М.Є. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 57242274 та номером у нотаріуса 16/2015. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] - [PERSON] , померлій [INFO] та задовольняє відповідну вимогу. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved