Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я., яка діє в інтересах товариства в порядку самопредставництва, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором № 2043652 від 22 січня 2025 року у розмірі 65 250,00 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила на те, що 22.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та [PERSON] укладений договір № 2043652, підписанням якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідно до умов договору, тип кредиту -кредит, сума кредиту 14 500,00 грн, строк кредиту 360 днів. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. 21.07.2025 укладений Договір факторингу № 21-07/25 відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 2043652. Станом на дату подання позовної заяви повернення грошових коштів за договором наступив, проте відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2043652 від 22.01.2025, що підлягає стягненню з позичальника станом на дату на формування позовної заяви становить 65 250,00 грн, з яких: 14 500,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 21 600,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 17 400,00 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) та 7 250,00 грн заборгованість за пенею та/або штрафами. На підставі наведеного, представник просить стягнути на користь товариства заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ТОВ «Факторинг Партнерс» не забезпечили явку представника в судове засідання. Представник разом із позовними вимогами просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, також зазначила про те, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2026 року постановлено в даній цивільній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив такі обставини. 22 січня 2025 року [PERSON] за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт та особистий кабінет уклав з ТОВ «Селфі Кредит» договір № 2043652 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі - Договір), за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 14 500,00 грн строком на 360 дні, згідно з п.1.4. періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку №1 до цього договору. В підтвердження укладення зазначеного договору сторона позивача до позовної заяви надала: примірник договору про надання споживчого кредиту № 2043652 за продуктом «NewShort» від 22.01.2025; інформаційне повідомлення про споживання фінансових послуг, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С810; паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е302, а також правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі Кредит», редакція чинна від 18.11.2024. Згідно з п. 1.5 Договору визначений тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору знижена процентна ставка становить 0.55 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 21.02.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає у відповідності до п.1.7 Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом скаладає 1 % та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0.96 %. Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Дати надання кредиту: 22.01.2025 року або 23.01.2025 року (п. 2.2 Договору). Згідно п. 9.6 Договору, підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2, 4, 5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті;- він ознайомлений з Правилами, повністю їх розуміє і приймає (погоджується) з ними; - дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі Кредит» у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору з відповідачем, надані суду. Також Договором передбачена відповідальність за порушення його умов, а саме у відповідності до п. 6.4. Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 2 175,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 435,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно п. 3 п. 4.1 Договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Споживача такого факту. Виконання первинним кредитором своїх зобов`язань за Договором підтверджується інформацією, яка надана ТОВ «Пейтек» за № 20250722-1442 від 22.07.2025, у відповідності до якої останнє повідомило про те, що відповідно до укладеного договору між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 01.04.2024, успішно перераховані кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «Селфі кредит» на суму 14 500,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 73ab3572-7696-46f1-be25-3880faa2edf9, номер ID 9445355252, банк-еквайр АТ «ПУМБ», дата та час виконання 22.01.2025, призначення платежу зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Зазначене також узгоджується із інформацією, яка надана ТОВ «Селфі Кредит» № 2043652 від 05.09.2025. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2043652 від 22.01.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 21.07.2025 заборгованість [PERSON] складає 47 850,00 грн, з яких 14 500,00 грн - тіло кредиту, 26 100,00 грн відсотки за користування кредитом та 7 250,00 грн штрафні санкції, кількість днів прострочення 150. 21 липня 2025 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Селфі Кредит» укладений Договір факторингу № 21-07/25, відповідно до п. 2.1 якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно п.п 3.1.1 Договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. У відовідності до п. п. 3.1.3 Договору факторингу право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами цього Договору, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників для друку за формою Додатку 5 цього Договору, та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги 4 фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором. Згідно з п. 4.1 сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 2 400 344,00 (два мільйони чотириста тисяч триста сорок чотири) гривні 00 копійок, без ПДВ. Відповідно до Акта прийому-передачі від 21 липня 2025 Реєстру боржників для друку до договору факторингу від 21.07.2025 № 21-07/25 Додаток 5, ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) уклали цей акт про таке: згідно з вимогами пунктів 3.1.3. та 5.1.1. Договору факторингу від 21.07.2025 № 21-07/25 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників для друку, складений за формою згідно із Додатком 1 до Договору. Кількість боржників: 1526, загальна сума заборгованості: 38 056 161,72 грн. Також на виконання Договору факторингу від 21.07.2025 № 21-07/25 складений Акт приймання-передачі Реєстру боржників (розширеного) на електронному носії від 21.07.2025 у відповідності до якого такий складений про те, що згідно з вимогами пункту 5.1.2. Договору факторингу від 21.07.2025 № 21-07/25, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників у формі електронного документа (у форматі Microsoft Excel), складений за формою згідно із Додатком 1-1 до Договору. Фінансування за Договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 539770001 від 21.07.2025 у відповідності до якого платник ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснив оплату в користь ТОВ «Селфі Кредит» на суму 2 400 344,00 грн з призначенням платежу оплата згідно Договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 без ПДВ. Відповідно до реєстру боржників для друку до Договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), дата видачі кредиту - 22.01.2025, сума виданого кредиту - 14 500,00 грн, дата закінчення кредитного договору - 17.01.2026, загальна сума заборгованості - 47 850,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 14 500,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 21 100,00 грн та сума заборгованості за штрафними санкціями/пенею 7 250, 00 грн. Зазначене узгоджується із витягом з реєстру боржників для друку до Договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025. У відповідності до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту станом на 03.12.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором № 2043652 від 22.01.2025 позичальника [PERSON] в період з 22.07.2025 по 18.11.2025 здійснило нарахування відсотків за 120 днів користування кредитом на загальну суму 17 400,00 грн. Відповідно загальна заборгованість за кредитом станом на 03.12.2025 становить 62 250,00 грн, з них: 14 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 43 500,00 грн заборгованість за відсотками та 7 250 ,00 грн заборгованість за пенею/штрафом. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як слідує зі змісту частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами першою та другою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З матеріалів справи встановлено те, що Договір про надання споживчого кредиту № 2043652 від 22.01.2025 із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної адреси, номеру мобільного телефону, рахунку позичальника, а також інформація щодо умов кредитування, містить електронний підпис із одноразовими ідентифікаторами С810, що свідчить про його укладення в електронній формі, з умовами якого відповідач, які вважав зручними для себе погодився та підтвердив умови отримання кредиту. Також суд встановив те, що первинний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання щодо видачі кредиту виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Договором про надання споживчого кредиту, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 47 850,00 грн, з них: 14 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 21 600,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, а також 7 250,00 грн заборгованість за штрафом/пенею, право вимоги на яку на підставі Договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 перейшло до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» та який на підставі Договору про надання споживчого кредиту в період з 22.07.2025 по 18.11.2025 нарахував відсотки за користування кредитом на загальну суму 17 400,00 грн, після чого загальна сума заборгованості становить 65 250,00 грн. Суд частково не погоджується із нарахованим первинним кредитором розміром заборгованості за користування кредитом, виходячи з такого. Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до правил ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено і який триває дотепер. Згідно з приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Так, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналізуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 року (справа № 706/68/23) дійшов висновку, що дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Отже, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) зобов`язання. Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час виникнення спірних правовідносин, як і на час розгляду цієї справи, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. З урахуванням наведеного, зважаючи на закріплений ч. 2 ст. 4 ЦК України пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за штрафом/пенею у сумі 7 250,00 грн, які нараховані первинним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» у зв`язку із неналежним виконанням ним своїх зобов`язань, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважаю, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом частково доведений факт порушення його права у зазначених правовідносинах, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути заборгованість за Договором № 2043652 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 22 січня 2025 року у розмірі 58 000,00 грн, з яких 14 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 43 500,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, а у частині стягнення заборгованості за штрафом/пенею у сумі 7 250,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Сторона позивача підтвердила отримання правничої допомоги у справі за позовом до [PERSON] , що підтверджується наступним. 02 липня 2024 року між АО «Лігал Ассістанс» та клієнтом ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024. Відповідно до пункту 1.1 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги АО «Лігал Ассістанс» № 443 від 03.11.2025 та витягу з акту № 23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, погоджений гонорар АО «Лігал Ассістанс» за надання усної консультації з вивченням документів, складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду у розмірі 16 000 грн, підписанням цієї заявки сторони погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: partial