Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з житлового будинку позначеного на схемі технічного паспорту літерою «А», прибудови літера «а», веранди літера «а1» та господарських будівель: сараї «Б» та «б», гаражу «Г», навісу «Е», літньої кухні літера «Ж», вбиральні літера «У», погріб «ПГ», огорожі «№1», «№2», « [ADDRESS] ». Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що купила будинок [ADDRESS] у [PERSON] . Договір купівлі-продажу у нотаріуса не оформлювали, оскільки [PERSON] не мала належних правовстановлюючих документів. Після отримання коштів в рахунок оплати вартості будинку [PERSON] пообіцяла, що оформить всі необхідні документи, дала дозвіл на реєстрацію проживання позивачки в цьому будинку. Однак згодом відповідачка виїхала в невідомому напрямку та на контакт з 1991 року не виходила. Зазначає, що з 1991 року, вже понад 30 років, позивач та її сім`я вільно та відкрито користуються вказаним будинком. Зробили в ньому капітальний ремонт, доглядають за прибудинковою територією. З 1991 року укладені договори про надання послуг на користування комунальними послугами. У вказаному будинку зареєстровані позивач та її донька [PERSON] . В подальшому позивач має намір приватизувати земельну ділянку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позовній заяві. Також пояснила, що у спірному будинку вона з донькою та її перший чоловік проживали з 1991 року з дозволу власниці, відповідачки [PERSON] . Згодом вони домовились із власницею про купівлю зазначеного будинку. Однак у письмовій формі договір купівлі-продажу сторони не складали та нотаріально не посвідчували, було складено розписку згідно якої передано кошти за придбання будинку у відповідачки. На даний час розписка не збереглася. Зазначила, що їй відомо, що власником спірного будинку є відповідачка [PERSON] , однак остання на житловий будинок не претендує, вона (позивачка) більше 10 років добросовісно користується спірним житловим будинком, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також через оголошення на сайті суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Ямпільської селищної ради Шосткинського району Сумської області у судове засідання не з`явився, до суду скерована заява, про розглядсправи у відсутність представника. Стосовно обставин та фактів викладених заявником не заперечують. Процесуальні дії у справі. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 10.11.2025 відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче засідання та задовольнив клопотання про витребування доказів (а.с.27-28). Ухвалою суду від 10.12.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду (а.с.69). З`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо який є у справі, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] в селі Куковичі Менського району Чернігівської області, значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 03.07.1991 року (а.с.4-5). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 26.12.2016 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26.12.2016 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] » (а.с.7). За довідкою Ямпільської селищної ради від 17.06.2025 №106/1, відповідно до погосподарської книги №1 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] значиться за власником [PERSON] , [INFO] . За даною адресою зареєстровані та постійно проживають: [PERSON] , [INFO] з 1991 року; [PERSON] , [INFO] , з 1992 року (а.с.6). Згідно з довідки КП Глухівське БТІ Глухівської міської ради від 26.01.2026, право власності на нерухоме майно станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в КП Глухівське БТІ кн.4, р-р№758, на [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого Воздвиженською сільською радою 15.06.1992 року р-р №392 (1/2ч) та на [PERSON] згідно договору купівлі-продажу посвідченого Воздвиденською сільською радою 28.05.1992 року р-р №314 (1/2ч) (а.с.50). З технічного паспорту виготовленого КП Глухівське БТІ Глухівської міської ради виготовленого 10.09.2025 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, слідує, що по [ADDRESS] , розташований будинок, збудований 1984 року, з господарськими будівлями та спорудами. Загальна площа будинку 96.1 кв.м, житлова площа 46,4 кв.м. За схемою розташування будівель та споруд, житловий будинок позначено літерою «А», прибудови літера «а», веранди літера «а1» та господарських будівель: сараї «Б» та «б», гаражу «Г», навісу «Е», літньої кухні літера «Ж», вбиральні літера «У», погріб «ПГ», огорожі «№1», «№2», « [ADDRESS] » (а.с.8-11). Відповідно до звіту про оцінку майна, який зроблено на замовлення [PERSON] , станом на 14.10.2025 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа житлового будинку 96,1 кв.м, житлова площа 46,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 106190,00 грн (а.с.19). На виконання вимог ухвали суду від 10.11.2025 року про витребування доказів Ямпільською селищною радою надано довідку від 17.11.2025 №223/1, згідно якої земельна ділянка в розмірі 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] рішенням виконкому Воздвиженської сільської ради №53 від 30.08.1993 року була передана безкоштовно в приватну власність [PERSON] . Надати витяг з Державного земельного кадастру про вказану земельну діялнку неможливо, оскільки відсутній її кадастровий номер, який є унікальним ідентифікатором земельної ділянки в цьому реєстрі (а.с.32,33) З договору про користування електричною енергією №272060354 від 30.12.2014 та квитанцій про обсяги спожитої електроенергії вбачається, що між ПАТ «Сумиобленерго» та [PERSON] було укладено договір на постачання електричної енергії до будинку, що розташований в [ADDRESS] . Позивачка користувалась електричною енергією та сплачувала за спожиту електроенергію (а.с.13, 15). З договору про надання послуг з газопостачання від 16.02.2015 вбачається, що між ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз» та [PERSON] було укладено договір на постачання газу за адресою : [ADDRESS] (а.с.16). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК Українио соба, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, тобто наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Згідно з п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Водночас Верховний Суд в своїх рішеннях (зокрема постанові від 29 березня 2018 року у справі №175/4741/16) неодноразово висловлював правовий висновок, згідно якого давність володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Володіння майном повинно бути безтитульним. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Подібні висновки зробив Верховний Суд в своїх постановах від 25 червня 2018 року у справі №293/312/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі №922/1574/17, від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц та, в подальшому, неодноразово підтверджував, зокрема у постановах від 23 жовтня 2021 року у справі №365/5/20, від 20 грудня 2021 року у справі №294/380/20. Проте спірний житловий будинок має власника, який відомий позивачці, власник не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно у встановленому ч. 3ст. 347 ЦК України порядку. При цьому, позивачка знала про відсутність у неї законних підстав для набуття права власності на спірний житловий будинок (законною підставою набуття нерухомого майна на договірних засадах є набуття за нотаріально посвідченим договором); заволоділа майном зі згоди власника на підставі усної угоди. Встановлені судом обставини вказують на відсутність підстав для застосування наслідків володіння майном за набувальною давністю, що передбачені положеннями ст. 344 ЦК України. За встановлених обставин, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed