Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

15 січня 2026 року позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник вказує, що у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом при постановленні рішення суду не вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Тиніва І.Д. За таких обставин заявник просить вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 січня 2026 року дану заяву передано для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (т.3 а.с. 144). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте представником відповідача адвокатом Жиляком М.Д. подана до суду заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. На підставі частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи у судове засідання, призначене на 04 лютого 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року по справі № 344/23727/23, провадження № 2/344/362/25 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на відшкодування моральної (немайнової) шкоди 12000,00 грн (дванадцять тисяч гривень нуль копійок). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , судовий збір у розмірі 120,00 грн (сто двадцять гривень нуль копійок) (т.3 а.с. 116-132). Пункт 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Обґрунтовуючи вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає копію договору № 146 про надання правової допомоги від 28 серпня 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лекс Консалтинг» та [PERSON] (т. 2 а.с. 40-43), копію замовлення № 1 про надання правової допомоги від 28 серпня 2020 року ,укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лекс Консалтинг» та [PERSON] (т. 2 а.с. 44), копію договору № 278 про надання правової допомоги від 06 вересня 2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лекс Консалтинг» та [PERSON] (т. 2 а.с. 45-49), копію платіжної інструкції про оплату за надання правової допомоги за договором № 248 про надання правової допомоги від 06 вересня 2021 року у розмірі 12 000,00 гривень (т. 2 а.с. 50), копію опису виконаних робіт адвокатом Адвокатського об`єднанням «Лекс Консалтинг» Тиніва І.Д. у справі № т344/5623/21 у розмірі 12 000,00 грн (т. 2 а.с. 51), копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 7 від 07 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 52). При цьому з вказаних документів вбачається те, що адвокат Тинів І.Д. представляв інтереси [PERSON] у справі 344/15623/21 та у справі № 344/14226/26. 13 березня 2024 року позивачем [PERSON] було подано клопотання про виклик в якості свідка адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича (т. 2 а.с. 30-35). У судовому засіданні 29.04.2024 судом було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик в якості свідка адвоката Тиніва І.Д. (т. 2 а.с. 72-75). Під час розгляду дано справи № 344/23727/23 свої інтереси [PERSON] представляла особисто. Жоден адвокат не представляв інтереси позивача та не прибував у судові засідання. Також у матеріалах справи відступні жодні письмові докази, які б свідчили про те, що адвокат брав участь у розгляді справи № 344/23727/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи те, що позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено жодних доказів про надання їй правової допомоги адвокатом Тинівим Ігорем Дмитровичем у цивільній справі № 344/23727/23, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу і у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення слід відмовити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed