Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси 07 липня 2025 року з позовною заявою до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог про визнання права власності, [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є рідною племінницею [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). [PERSON] належала 1/2 частка квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса 06.11.2019 року за реєстровим № 2-1057, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса 06.11.2019 року, реєстраційний номер нерухомого майна: 1935804551101; номер запису про право власності 34022633. Вказує, що інша 1/2 частка квартири [ADDRESS] , належала дружині [PERSON] , [PERSON] . Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] померла, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за № 2572 та 04 грудня 2018 року видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після її смерті є чоловік померлої [PERSON] та дочка [PERSON] . 06.11.2019 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв?язку з цим [PERSON] державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року за реєстровим № 2-1060, на підставі якого [PERSON] набув права власності на 1/2 частку вищезгаданої квартири. Процесуальні дії у справі. 08 липня 2025 року суддею Хаджибейського районного суду міста Одеси Поліщук І. О. було винесено ухвалу про залишення без руху вказаної позовної заяви. 03 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 08.07.2025. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 521/11642/25 та призначення підготовчого засідання на 10 жовтня 2025 року 09 год. 30 хв. у приміщенні Хаджибейського районного суду м. Одеси, за адресою: м. Одеса, вулиця В.Стуса,1-а зал с/з №215. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. 03 жовтня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 01 грудня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача Одеську міську раду на належного відповідача - [PERSON] . 08 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Ухвалою суду від 30 січня 2026 року клопотання позивача про заміну неналежного відповідача Одеську міську раду на належного відповідача - [PERSON] було задоволено, замінено первісного відповідача Одеську міську раду на належного, [PERSON] , та призначено наступну дату судового розгляду справи на 09.02.2026 о 16:00. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 21.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, згідно з умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] взамін зобов`язалася забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Зазначена квартира належала [PERSON] на праві приватної власності, а саме: - 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса 06.11.2019 року за реєстровим № 2-1057; - 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року за реєстровим № 2-1060. Відповідно до п. 23 Договору довічного утримання від 21.04.2021 право власності на вищезазначену квартиру у Набувача виникає з моменту державної реєстрації. Так, 21.04.2021 [PERSON] було отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 253707229. Згідно з даним Витягом, [PERSON] (Позивач) набула права власності на об?єкт нерухомості, а саме, квартиру [ADDRESS] , на підставі Договору довічного утримання. Як зазначає позивач, у 2023 році донька [PERSON] , [PERSON] , звернулася із позовною заявою до Позивача та [PERSON] , про визнання особи такою, що прийняла спадщину, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 02.03.2023 року по справі № 521/12483/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року за реєстровим № 2-1060 є недійсним, оскільки ним порушено право іншого спадкоємця ( [PERSON] ). Відтак, згідно з вказаним рішенням суду, [PERSON] було визнано такою, що прийняла спадщину після [PERSON] , і витребувано від [PERSON] 1/6 частку квартири [ADDRESS] . Отже, враховуючи рішення суду, за [PERSON] залишається право на 5/6 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, про що 27.05.2024 Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області було видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Згідно з п. 18 Договору довічного утримання від 21.04.2021, Відчужувач, [PERSON] , заявляв, що він є вдівцем з 02.12.2018 і квартира, що є предметом цього договору, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру (її частку), у тому числі відповідно до статей 65, 74, 97 Сімейного кодексу України, немає. У резолютивній частині Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 02.03.2023 року по справі № 521/12483/21, Договір довічного утримання від 21.04.2021 недійсним визнано не було, однак витребувано 1/6 частку спірної квартири, оскільки фактично [PERSON] була власником спірної квартири. Враховуючи умови вищезазначеного Договору довічного утримання та Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 02.03.2023 по справі № 521/12483/21, суд прийшов до висновку, що [PERSON] має право на визнання за нею права власності на 5/6 часток квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved