Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

26 грудня 2025 року на адресу суду за підсудністю на підставі ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року надійшла позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором, за змістом якої 17 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (далі - ТОВ «Макс Кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9858794 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора в якому сторони погодили розмір кредиту - 9 200,00 грн., на підставі якого для відповідача перераховано грошові кошти на платіжну картку № [NUMBER] , які він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 17 лютого 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» і позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/Онлайн на підставі якого і витягу з реєстру боржників до цього договору №1 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] . На дату подання позовної заяви сума заборгованості [PERSON] становить 24 744,00 грн., з них: заборгованість по кредиту - 9 200,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15544,00 грн. У зв`язку із цим існуючу суму заборгованості, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень позивач просить суд стягнути з відповідача. 29 грудня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлений згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Законодавець у п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначив, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2). За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6). Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (абз. 1 ч. 12). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Якщо позичальник у визначені кредитним договором порядку та строки поверне кредит і сплатить проценти, тобто здійснить належне виконання зобов`язання за договором, то це зобов`язання припиняється. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми. Ці нарахування входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). 17 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (споживач) в електронній формі складено паспорт споживчого кредиту в якому відображена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). 17 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець, товариство) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії №00-9858794 за змістом якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 8000,00 грн. (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту - 12 липня 2025 року згідно умов п. 3.4 цього договору (п. 1.3). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 11 серпня 2024 року, та кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.4). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеної в п. 1.3 цього договору (п. 1.5.1). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1200,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.4 цього договору (п. 1.6). Орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього договору становить 50960,00 грн. (п. 1.9). Цей договір укладено на веб-сайті кредитодавця https://treba.credit (п. 1.16). Кредитодавець зобов`язаний надати кредиту у дату надання / видачі кредиту - 17 липня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.8). Договором детально регламентовані права та обов`язки сторін. У додатку №1 до договору №00-9858794 від 17 липня 2024 року, який укладено між ТОВ «Макс Кредит» (кредитодавець, товариство) та [PERSON] (позичальник), вказано графік платежів: дата видачі кредиту / дата платежу - 17 липня 2024 року / 12 липня 2025 року, сума кредиту - 8000,00 грн., проценти за користування кредитом - 41760,00 грн., комісія за надання кредиту - 1200,00 грн., загальна вартість кредиту - 50960,00 грн. Кредитний договір №00-9858794 від 17 липня 2024 року та додаток №1 до нього підписані позичальником [PERSON] електронним підписом позичальника (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора). ТОВ «Макс Кредит» видана довідка про ідентифікацію за змістом якої підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №00-9858794 від 17 липня 2024 року, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - 02595, час відправки ідентифікатора позичальнику - 17 липня 2024 року о 07 год. 12 хв. 32 с., номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - +380991072449. 17 лютого 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/Онлайн за змістом якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (п. 2.1). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акт прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2). 15 січня 2026 року до суду надійшла відповідь АТ «ПриватБанк» згідно якої карка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] і за період з 17 по 22 липня 2024 року на вказану платіжну картку зараховано платіж у сумі 8000,00 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Із руху коштів по банківській картці № [NUMBER] [PERSON] випливає, що 17 липня 2024 року було зараховано кошти в сумі 8000,00 грн. 17 липня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора укладено кредитний договір в якому визначено порядок та умови надання / повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та інші умови. Зазначений договір містить персональні дані відповідача [PERSON] , зокрема, дані паспорта громадянина України, відомості про зареєстроване місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону, номер банківського рахунку, тощо. На підставі вказаного договору [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом їх перерахування на вказаний ним банківський рахунок, які зобов`язався повернути і сплатити передбачені договором платежі. На підставі укладеного договору факторингу кінцевим кредитором для [PERSON] за кредитним договором став позивач ТОВ «Юніт Капітал». [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань і не повернув кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах ні первісному кредитору, ні новим кредиторам за договорами факторингу, ні останньому кредитору - позивачу ТОВ «Юніт Капітал». [PERSON] не надав суду доказів того, що кредитні кошти не отримував, ними не користувався, або що у нього немає заборгованості за вказаним кредитним договором. [PERSON] не заявив клопотання про призначення у справі експертизи з метою визначення правильності встановленого позивачем розміру заборгованості. Проте, з урахуванням того, що за кредитним договором №00-9858794 від 17 липня 2024 року [PERSON] отримала кредит у сумі 8000,00 грн. (а не 9200 грн., як зазначив позивач) та не повернула ані первісному, ані новому кредиторові ТОВ «Юніт Капітал» сплаченого кредиту і не сплатила процентів за користування ним, суд доходить висновку, що сума заборгованості за основною сумою боргу 8000,00грн. та 15 544,00 грн. заборгованості за процентами підлягають до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал». В решті вимог - про стягнення тіла кредиту 1200 грн. - слід відмовити за їх необґрунтованістю, адже кредит видано не в сумі 9200 грн., а в сумі 8000 грн. Сума 1200 грн., яку включив до тіла кредиту і просив стягнути саме як тіло кредиту позивач, насправді є комісією, однак позовні вимоги про стягнення комісії чи їх обґрунтування позивачем заявлені не були. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, однак частково з вказаних в мотивувальній частині рішення суду підстав. СУДОВІ ВИТРАТИ Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Як зазначено у ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2). Як зазначено у ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Так, позовну заяву подано через систему «Електронний суд», тому й сплачено судовий збір за її подання в сумі 2422,40 грн., що відповідає ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,4 грн. Ціна позову - 24 744 ,00 грн., а позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 23 544,00 грн. (8000 + 15544), тобто на 95,15% (24 744,00 /23 544,00 * 100). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 2 304,91 грн. (2422,4 * 95,15 / 100). Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До стягнення представник позивача також заявив 7 000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи представником позивача було заявлено вимогу, про стягнення судових витрат на його користь за витрати, які ТОВ понесло за надання професійної правничої допомоги. На підтвердження заявленої вимоги представником позивача було надано: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду №25770866475 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг за договором №10/09/25-02 від 10.09.2025. Таким чином, позивачем підтверджено факт надання професійної правничої допомоги адвокатом саме у даній цивільній справі. Окрім положень ст. 137 ЦПК України, слід врахувати те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial