Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 16.11.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №489970. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення [PERSON] , направленого позивачем на фінансовий номер телефону відповідача [NUMBER] одноразового ідентифікатора Н457 для підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 1300,00 грн.; строк кредитування 365 днів; дата повернення кредиту 11.11.2023 року; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; тип процентної ставки фіксована; стандартна відсоткова ставка 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 10296,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 11596,00 грн.; загальна річна процентна ставка 47541,10 %; спосіб надання кредиту - безготівково, шляхом їх перерахування на його банківську картку № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Законодавчо передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок (відступлення права вимоги). За договором факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за договором кредиту №489970 від 16.11.2022 року, на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал», а відповідно ТОВ «ФК «Кредит капітал», набуло права вимоги, згідно Витягу із реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, в тому числі до [PERSON] . Згідно з Реєстром прав боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року у ТОВ «ФК «Кредит капітал», виникло право вимоги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 11596,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №489970 від 16.11.2022 року становить 11596,00 грн., з яких: 1300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 10296,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 06.01.2026 року вся поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому повідомлявся, шляхом розміщення 23.01.2026 року на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб - адресою: https://court.gov.ua/sud1114/ оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження, чи місце роботи якого не відоме. Відзив від позивача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: У судовому засіданні встановлено, що 16.11.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №489970. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 1300,00 грн.; строк кредитування 365 днів; дата повернення кредиту 11.11.2023 року; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; тип процентної ставки фіксована; стандартна відсоткова ставка 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 10296,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 11596,00 грн.; загальна річна процентна ставка 47541,10 %; спосіб надання кредиту - безготівково, шляхом їх перерахування на його банківську картку № [NUMBER] (а.с. 22-41). Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення [PERSON] , направленого позивачем на фінансовий номер телефону відповідача [NUMBER] одноразового ідентифікатора Н457 для підписання договору (а.с. 46). Паспорт споживчого кредиту (а.с. 42-45) разом із Правилами надання коштів у є складовими частинами Кредитного договору. Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек», який є банком партнером ТОВ «Селфі кредит», згідно договору про організацію переказу грошових коштів №03052022 від 03.05.2022 року, відповідачу [PERSON] 16.11.2022 року, на виконання кредитного договору №489970, укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було перераховано платіж за номером транзакції в системі ТОВ «Селфі кредит» №e8088f986bf6770886a67990267d6930 на кредитну картку № [NUMBER] в розмірі 1300,00 грн. (а.с. 48). За договором факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за договором кредиту №489970 від 16.11.2022 року, на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал», а відповідно ТОВ «ФК «Кредит капітал», набуло права вимоги, згідно Витягу із реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, в тому числі до [PERSON] (а.с. 63-72). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року у ТОВ «ФК «Кредит капітал» виникло право вимоги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 11596,00 грн. (а.с. 73). З огляду на Досудову вимогу №23365072 від 12.12.2025 року, ТОВ «ФК «Кредит капітал», до звернення до суду направив на адресу відповідача вимогу про сплату в найкоротші терміни заборгованості, що виникла в результаті порушення зобов`язань за кредитним договором №489970 від 16.11.2022 року в розмірі 11596,00 грн. (а.с. 75). Відповідно до розрахунку розмір заборгованості за договором №489970 від 16.11.2022 року станом на 01.02.2024 року становить 11596,00 грн., з яких: 1300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 10296,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 49-62). На витребувану ухвалою суду, отримано відповідь згідно якої АТ «Універсал банк» 16.11.2022 року було успішно перераховано платіж в сумі 1300,00 грн., власником якої є [PERSON] , [INFO] , ІНН [NUMBER] на його платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 104). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» суму заборгованості в сумі 11596,00 грн., з яких: 1300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 10296,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved