Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, треті особи: [PERSON] , Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якій просить: 1)визначити, що частки [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 6320888113:00:001:0014, розташовану за адресою : [ADDRESS] , становлять в розмірі по (одній другій) частці; 2)визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на (одну другу) частку на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 6320888113:00:001:0014, розташовану за адресою : [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] .. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді (однієї другої) частки житлового будинку за адресою : [ADDRESS] . Крім того, до складу спадкового майна належить і земельна ділянка з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014 площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за тією ж адресою. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно заповідав доньці [PERSON] .. Дружина померлого [PERSON] відмовилась від обов`язкової частки у спадщині на користь позивачки. Після звернення до Богодухівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014 було з`ясовано, що вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та [PERSON] , їх частки за життя спадкодавця не були визначені. У зв`язку з цим державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та виникла необхідність у визначенні розміру часток у приватній спільній сумісній власності. Вказує, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві приватної власності на будинок за адресою : [ADDRESS] становлять по (одній другій), а відтак, до неї переходить і право користування земельною ділянкою на тих же умовах і обсязі, що і попередньому власнику будівлі, тобто, . З посиланням на п.3 Прикінцевих положень чинного Земельного кодексу України, ч.1 ст.30 Земельного кодексу України 1991 року, ч.1 ст.120 ЗК України 2001 року, ч.2 ст.377, ст.396, ч.3 ст.415 ЦК України, стверджує про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Позивач, представник відповідача, третя особа [PERSON] та представник третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданих до суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача та третя особа [PERSON] повідомили, що проти позовних вимог не заперечують, представник третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області повідомила, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 19.04.2000 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.05.1977 (а.с. 5-6, 9). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.02.2024 № 00043517688 та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.10.1999, [PERSON] після укладення шлюбу 23.01.1993 змінила прізвище на « [PERSON] », вказаний шлюб було розірвано, після укладення шлюбу 01.10.1999 з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10, 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2023 (а.с. 8). За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Сухининської сільської ради Богодухівського району Харківської області 26 червня 2020 року за реєстром № 27, відповідно до якого все своє майно, де б вогно не було і з чого б не складалось, і все те, що буде належати йому та на що він буде мати право, заповідав доньці [PERSON] (а.с.12, 14). 05.05.2023 Богодухівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 183/2023 (номер у Спадковому реєстрі 70611812) (а.с. 13). Спадкову справу заведено за заявою [PERSON] .. Згідно із заявою [PERSON] від 05.05.2023, наявною в матеріалах спадкової справи, дружина померлого [PERSON] відмовилась від належної їй обов`язкової частки у спадщині спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] (зворотній бік а.с. 26). Згідно з довідкою Шарівського старостинського округу виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 26.04.2023, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . На день його смерті за вказаною адресою проживала без реєстрації його дружина [PERSON] .. Крім вказаних осіб, за даною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.28). Заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини від інших осіб, відомості про інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , в матеріалах спадкової справи відсутні. 09.04.2024 [PERSON] . Богодухівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (земельні ділянки, автомобіль, мотоцикл, а 28.01.2025 свідоцтво про право на спадщину за заповітом у вигляді вкладу з відсотками та нарахованою компенсацією в АТ «Райффайзен Банк». Таким чином, [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину. Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.11.2010, виданих Богодухівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] , кожен в (одній другій) частці, є спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] . Спадщиною, на яку видані свідоцтва, є житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з фонду запасу сільської ради. Цей будинок зі службовими будівлями та спорудами раніше належав чоловікові спадкодавці, [PERSON] , померлому [INFO] . Дружина спадщину після нього прийняла, але юридично не оформила своїх прав (а.с.15, 17). Згідно з витягами про державну реєстрацію прав від 05.11.2010 та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) будинок, розробленим КП «Богодухівське БТІ» станом на 13.05.2010, [PERSON] та [PERSON] належить по (одній другій) частці житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2020 № 236415584, № 236415011, виданими сектором державної реєстрації Богодухівської РДА, земельна ділянка з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014 належить на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON] та [PERSON] . Розпорядженням Сухининського сільського голови від 06.01.2016 № 1-08 перейменовано у [ADDRESS] . Листом Богодухівської державної нотаріальної контори від 28.10.2025 № 908/01-16 [PERSON] повідомлено про те, що у документах, які підтверджують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014, що належить на праві спільної сумісної приватної власності померлому [PERSON] та [PERSON] , частка у спільній сумісній власності кожного із співвласників земельних ділянок не значиться, і їх частки за життя [PERSON] не були визначені між ними. У зв`язку з цим вказано на неможливість визначити склад спадкового майна та як наслідок неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, і рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування після померлого [PERSON] .. Як встановлено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як встановлено частиною 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що власниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] кожен по (одній другій) частці на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.11.2010, виданих Богодухівською держаною нотаріальною конторою. Таким чином, частки співвласників будинку є рівними та становлять по 1/2 за кожним. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За приписами ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. У свою чергу, згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЦК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як встановлено частиною 2 статті 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ч. 4 ст. 89 ЗК України). За приписами ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З викладеного вище вбачається, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, є рівними. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, зокрема, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а отже, не є належним способом захисту прав позивача (спадкоємця). У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18, від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16.09.2020 у справі №464/1663/18, від 16 червня 2021 року по справі № 570/997/19. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, [PERSON] (за життя) та [PERSON] набули права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення Сухининської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 30.11.2020 № 768-VII «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Оскільки частки співвласників даної земельної ділянки не були визначені між ними за життя [PERSON] , то згідно з вищевказаними нормами законодавства вони вважаються рівними, тобто по 1/2 (одній другій) частці ділянки кожному. Отже, оскільки частка [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320888113:00:001:0014 площею 0,25 га становила 1/2 (одну другу), право власності на цю частку слід визнати за спадкоємицею [PERSON] позивачкою [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] ..

Outcome: partial