Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У серпні 2025 року позивач комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] та отримує житлово-комунальні послуги, які надаються мешканцям цієї квартири. До 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води мешканцям згаданої квартири надавалися публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго"). Заборгованість [PERSON] з оплати послуг з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року становить 19080,08 грн, з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води - 7755,94 грн. За договором про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18 ПАТ "Київенерго" відступило на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" право вимоги до [PERSON] щодо виконання нею грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Як стверджував позивач, з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року ним надавались [PERSON] послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте відповідачка належним чином не сплачувала за отримані послуги, допустила заборгованість з оплати за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у сумі 21785,74 грн; заборгованість з оплати за послуги з централізованого постачання гарячої води з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у сумі 19712,94 грн. З 01 листопада 2021 року КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались [PERSON] послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, однак відповідачка належним чином не сплачувала за отримані послуги, допустила заборгованість з оплати за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року до 30 червня 2025 року у сумі 30083,78 грн; заборгованість з оплати за послуги з постачання гарячої води у сумі 20284,04 грн. Також відповідачка допустила заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у сумі 102,34 грн, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року до 30 червня 2025 року у сумі 1477,24 грн, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року до 30 червня 2025 року у сумі 783,75 грн. З цих підстав КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги за період до 01 травня 2018 року у сумі 26836,02 грн, заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2025 року у сумі 94229,83 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань у сумі 2022,13 грн, інфляційні втрати у сумі 18739,72 грн, три проценти річних у розмірі 4560,19 грн, а також присудити з відповідачки судовий збір у сумі 3028,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Указана ухвала судді була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 20 вересня 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачці 20 вересня 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19, від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Представник відповідачки адвокат Вишневський В.О. подав до суду відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження. У ньому він зазначив, що квартира [ADDRESS] належить на праві часткової власності його довірительці [PERSON] та її колишньому чоловіку [PERSON] . Частки співвласників є рівними. Представник відповідачки вказав на те, що особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг оформлено на [PERSON] , [PERSON] ж з листопада 2011 року не мешкає в квартирі [ADDRESS] та не користується житлово-комунальними послугами, які надавались позивачем. Також представник відповідачки [PERSON] стверджував, що до вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період до 02 квітня 2017 року пропущено позовну давність. З цих підстав представник відповідачки просив суд: відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, яка виникла до 01 травня 2018 року; відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води/ постачання гарячої води та пов`язаного з ними абонентського обслуговування, оскільки [PERSON] не є споживачем цих послуг; відмовити у задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми; стягнути з [PERSON] 50 % заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та обслуговування вузла комерційного обліку за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2025 року у сумі 26724,55 грн; надати [PERSON] розстрочку виконання рішення суду на один рік. Позивач відповідь на відзив до суду не подав. Судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Третя особа [PERSON] пояснення щодо позову КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" чи відзиву [PERSON] до суду не подав. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення та оголошено дату і час його проголошення на 12 год 45 хв 06 лютого 2026 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав, наведених у позові. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала частково з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. Третя особа у судовому засіданні зазначив, що він має намір сплатити заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Заслухавши вступні слова представника позивача, відповідачки, третьої особи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). Згідно зі ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Частки співвласників є рівними, кожному з них належить 1/2 частина квартири (а. с. 72). Також у цій квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] й [PERSON] . Співвласникам квартири [ADDRESS] з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року надаються послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперевність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 640/18143/16-ц). Нормою ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII встановлено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. За положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Нормою п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживачеві надано право не оплачувати вартість комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Водночас за приписами п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Отже, на споживача покладено обов`язок повідомляти виконавця комунальної послуги про зміну обставин, що впливають на споживання такої комунальної послуги. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] у період з 01 липня 2015 року до 30 червня 2025 року зверталась до виконавця послуги з централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води з повідомленням про тимчасову відсутність у квартирі [ADDRESS] понад 30 календарних днів з документальним підтвердженням цих обставин. Наведене свідчить про відсутність підстав для несплати [PERSON] послуг з централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води за вказаний період. Таким чином, оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались співвласникам квартири [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які отримували вказані послуги і користувалися ними, у них виник обов`язок оплатити ці послуги. Зі свого боку відповідачка не надала суду належних, допустимих, та достовірних доказів на підтвердження того, що послуги не були надані співвласникам квартири [ADDRESS] КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Також відповідачка не навела доказів на підтвердження того, що вона чи [PERSON] оспорювали тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуг. За період до 01 травня 2018 року загальний розмір заборгованості співвласників квартири [ADDRESS] з оплати житлово-комунальних послуг становить 26836,02 грн, за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2025 року загальний розмір заборгованості співвласників квартири [ADDRESS] з оплати житлово-комунальних послуг становить 94229,83 грн та підтверджується розрахунком позивача. Власного розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідачка не надала. На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18 ПАТ "Київенерго" відступило на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" право вимоги до співвласників квартири [ADDRESS] щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04 вересня 2025 року. Зважаючи на зупинення перебігу позовної давності з 02 квітня 2020 року до 04 вересня 2025 року, ураховуючи те, що позов пред`явлено 26 серпня 2025 року, позовна давність до вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у період до 02 квітня 2017 року спливла. До решти вимог позивача про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг позовна давність не спливла. Ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (постанова Верховного Суду від 11 травня 2024 року № 204/7787/21). Співвласники квартири [ADDRESS] не сплачували заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у період до 02 квітня 2017 року, а тому перебіг позовної давності не переривався. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відзиві на позовну заяву представник відповідаччки заявив про застосування позовної давності до вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго". Заборгованість співвласників квартири [ADDRESS] з оплати послуг з централізованого опалення за період до 02 квітня 2017 року, щодо якої пропущено позовну давність, становить 11838,87 грн, а заборгованість з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води за період до 02 квітня 2017 року, щодо якої пропущено позовну давність, - 2542,09 грн. Отже, заборгованість співвласників квартири [ADDRESS] з оплати послуг з централізованого опалення за період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року становить 7241,21 грн (19080,08 грн - 11838,87 грн = 7241,21 грн), заборгованість з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води за період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року становить 5213,85 грн (7755,94 грн - 2542,09 грн = 5213,85 грн). Загальна сума заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період до 01 травня 2018 року, яка підлягає стягненню з співвласників квартири [ADDRESS] , становить 12455,06 грн (7241,21 грн + 5213,85 грн = 12455,06 грн). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Нормою ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передабчено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Пеня, нарахована позивачем за несвоєчасне здійснення співвласниками квартири [ADDRESS] платежів за житлово-комунальні послуги, становить 2022,13 грн. Позовна давність до цієї вимоги не спливла. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16). Зважаючи на те, що зобов`язання співвласників квартири [ADDRESS] з оплати за житлово-комунальних послуг визначене у гривні, КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Втрати позивача від інфляції, розраховані ним за період з 01 січня 2024 року до 31 липня 2025 року, становлять 18739,72 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 4560,19 грн. У постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 756/9094/15, від 20 лютого 2019 року у справі № 910/19565/17, від 15 березня 2024 року у справі № 912/921/23 Верховний Суд зазначив, якщо строк позовної давності сплив до основної вимоги вважається що позовна давність спливла й до додаткової (у тому числі ст. 625 ЦК України), оскільки зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним і поділяє долю основного зобов`язання. Враховуючи викладене, суд розраховує втрати позивача від інфляції та три проценти річних у зв`язку з порушенням співвласниками квартири [ADDRESS] грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення за період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року. Втрати від інфляції за вказаний період становлять 1391,73 грн (7241,21 грн x 1.19219633 (індекс інфляції за період з 01 січня 2024 року до 30 червня 2025 року) - 7241,21 грн) = 1391,73 грн), а три проценти річних - 324,96 грн ((7241,21 грн x 3 % x 366 днів / 366 днів) + (7241,21 грн x 3 % 181 день / 365 днів) = 324,96 грн). Також розраховує втрати позивача від інфляції та три проценти річних у зв`язку з порушенням співвласниками квартири [ADDRESS] грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води за період з 02 квітня 2017 року до 01 травня 2018 року. Втрати від інфляції за вказаний період становлять 1002,08 грн (5213,85 грн x 1.19219633 (індекс інфляції за період з 01 січня 2024 року до 31 червня 2025 року) - 5213,85 грн) = 1002,08 грн), а три проценти річних - 233,98 грн ((5213,85 грн x 3 % x 366 днів / 366 днів) + (5213,85 грн x 3 % x 181 день / 365 днів) = 233,98 грн). Отже, загальна сума втрат від інфляції становить 16490,90 грн (1391,73 грн + 1002,08 грн + 3768,94 грн + 3410,33 грн + 4193,68 грн + 2724,14 грн = 16490,90 грн) та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3981,05 грн (324,96 грн + 233,98 грн + 923,98 грн + 836,09 грн + 1012,72 грн + 649,32 грн = 3981,05 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Верховний Суд у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц вказав, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна, пропорційно до своєї частки у спільному майні. Зважаючи на те, що позов про стягнення заборгованості пред`явлено позивачем лише до одного зі співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] , клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів інших співвласників згаданої квартири КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" у строк, передбачений ч. 1 ст. 51 ЦПК України, не заявлено, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість з оплати послуг житлово-комунальних послуг пропорційно до частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що становить 53342,44 грн (12455,06 грн + 94229,83 грн / 2 = 53342,44 грн); пеню за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у сумі 1011,07 грн (2022,13 грн / 2 = 1011,07 грн); втрати від інфляції у сумі 8245,45 грн (16490,90 грн / 2 = 8245,45 грн); три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1990,53 грн (3981,05 грн / 2 = 1990,53 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" компенсації підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1336,01 грн (64589,49 грн / 146387,89 грн х 3028,00 грн = 1336,01 грн). За приписами ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні Про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення суд вказує у резолютивній частині рішення (п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів позивача та відповідача. При вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У відзиві та у судовому засіданні відповідачка просила суд розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців, мотивуючи це скрутним матеріальним становищем. Так, [PERSON] не працює та тривалий час не має постійного джерела доходу. Ураховуючи скрутний матеріальний стан відповідачки, суд дійшов висновку про необхідність розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців рівними платежами по 5382,46 грн щомісячно (64589,49 грн / 12 місяців = 5382,45 грн).

Outcome: partial