Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив виключити відомості про нього, як батька [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області з актового запису № 833 від 04 липня 2012 року, та зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису № 833 від 04.07.2012 про народження [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача пронесені судові витрати. Позовна заява мотивована наступним. 11.11.2011 позивач уклав шлюб з відповідачем, але у зв`язку із тим, що [PERSON] вела аморальний спосіб життя, позивач відразу із нею розлучився, шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у 2012 році. [PERSON] повідомила позивача, що після розлучення у нього народився син, [PERSON] , [INFO] . Позивач запропонував перевірити батьківство, відповідач відмовилась. На даний час від другого шлюбу у позивача на повному утриманні знаходиться син [PERSON] , [INFO] , його мати [PERSON] , 1993 р.н. була позбавлена батьківських прав. У зв`язку із тим, що [PERSON] подала на аліменти, рахунки позивача були заблоковані. Він має сумніви стосовно свого батьківства відносно сина відповідача. Від проходження експертизи ДНК відповідач у добровільному порядку відмовляється. У зв`язку із вказаним, позивач був вимушений звернутися до суду. До позовної заяви позивачем додане клопотання про проведення судово - біологічної експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2024 року у справі було закрито підготовче провадження, призначено судово - генетичну експертизу, проведення експертизи доручено НДЕКЦ при УМВС України в Запорізькій області, провадження у справі зупинено. 06.08. 2025 від експертної установи до суду надійшло клопотання про забезпечення прибуття [PERSON] , [PERSON] разом із дитиною для надання біологічних зразків (т. 1 а.с. 63-65). 05.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого заявлені вимоги вважає безпідставними, неправомірними, необґрунтованими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи. Відповідач вказує, що шлюб з [PERSON] було укладено 11.11.2011 у зв`язку із її вагітністю. Менш ніж за два тижні вона була змушена покинути позивача. У січні 2012 року [PERSON] ініціював розірвання шлюбу в односторонньому порядку. Про розірвання шлюбу вона дізналася у травні 2012 року, на дев`ятому місяці вагітності, під час візиту до РАЦС. Після народження дитини відповідачу прийшлось пройти додаткові процедури для реєстрації дитини, оскільки вона народилася менш ніж через 10 місяців після розірвання шлюбу. Позивач ніколи не брав участі у реєстрації дитини, не виявляв інтересу до її долі, не надавав допомоги, не спілкувався з дитиною. У 2013 році їй були присуджені аліменти, однак позивач їх не сплачує. Рішенням суду позивача позбавлено батьківських прав. З березня 2022 відповідач разом із сином мешкають у Румунії. У зв`язку із вказаним просила суд призначити і провести експертизу в межах України, у Чернівцях. З урахуванням її перебування в Румунії (т.1 а.с.67, 94-139). 10.09.2025 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, у зв`язку із неявкою осіб (т.1.а.с. 90-92). Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року по справі відновлено провадження, призначено судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року, з урахуванням клопотання відповідача, в інтересах малолітньої дитини, по справі призначена судово - генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Чернівецького науково - дослідного експертно - криміналістичного центра МВС України, провадження у справі зупинено. 14.11.2025 на адресу суду надійшло клопотання експерта щодо прибуття [PERSON] , [PERSON] разом із дитиною до експертної установи для надання біологічних зразків (т.' а.с.206-208).. 10.12.2025 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зміну порядку проведення судово - генетичної експертизи (роздільне відвідування, без одночасної присутності дитини та позивача, про проведення відбору біологічних зразків дитини на території Румунії з покладанням усіх витрат на позивача, про заборону розголошенню персональних даних відповідача та дитини, клопотання про заборону будь - яких прямих контактів позивача з відповідачем та дитиною, про витребування довідки про заборгованість зі сплати аліментів, про надання відповідачу повного доступу до матеріалів справи, а також заява про порушення принципу рівності сторін та змагальності процесу у справі. Вказані клопотання були розглянуті судом під час проведення судового засідання. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року провадження у справі було відновлено, справу призначено до розгляду. 25.12.2025 позивачем відповідачу надіслане інформаційне повідомлення, щодо прибуття до експертної установи для надання біологічних зразків. 31.12.2025 поштовим направлення відповідачем були надіслані аналогічні вище переліченим клопотання. На вказані клопотання представником позивача подані заперечення. Клопотання відповідача були розглянуті судом під час проведення судового засідання. 21.01.2026 з Чернівецького науково - дослідного експертно - криміналістичного центру до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/126-26/13776-БД від 21.01.2026, згідно із яким: у відповідь на порушене клопотання експерта 14.11.2025 для відбору порівняльних зразків 20.01.2026 до Чернівецького НДЕКЦ МВС України з`явився [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , [INFO] та [PERSON] не з`явились. У судовому засіданні позивач надав пояснення по суті заявленого позову, відповідно до яких, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, оцінюючі надані докази на свою користь. Представник позивача підтримав позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин. Ухвалою суду було задоволено клопотання відповідача про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, однак жодного разу відповідач на зв`язок не вийшла, дій щодо реєстрації в підсистемі «Електронний суд» не здійснила. Представник третьої у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (т.1.а.с. 187). Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у м. Єреван Вірменія, є громадянином України, зареєстрований у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 6-14). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 11 листопада 2011 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , Рішенням суду Ленінського району м. Запоріжжя від 06.02.2012 шлюб розірвано (т.1 а.с.16). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , у м. Запоріжжі Запорізької області, мати [PERSON] , батько [PERSON] (т.1 а.с. 15). 24.04.2025 Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради надано інформацію, про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] з 10.06.2008 по теперішній час (т.1 а.с. 27). На час розгляду справи судом відповідач [PERSON] та малолітній син [PERSON] мешкають у м. Клуж -Напока Румунія (а.с.73-77). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2013 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 83, 84-85). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2015 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.81-82). Відповідно до вимог діючого процесуального законодавства, суд не повинен аналізувати докази, які не мають відношення до справи, і має право відхилити їх, оскільки оцінює лише ті матеріали, що стосуються предмета доказування. Суд досліджує докази, які обґрунтовують вимоги або заперечення, забезпечуючи всебічний розгляд лише стосовно суті спору. Враховуючи викладене судом не надається аналіз наступним документам: свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2023 про позбавлення батьківських прав [PERSON] , медичні документи [PERSON] , 71 рік (т.1 а.с.17,18-23,78-80), адже останні не мають відношення до предмету позову. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). У частині п`ятій статті 136 СК закріплене правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було - подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами РАЦС. Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про "оформлення" свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. Разом з тим законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 332/1618/22 (провадження № 61-14812св23). У постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19) зазначено, що: "при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати". Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17, від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц, від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17, від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20, від 11 січня 2023 року у справі № 172/1206/21. Таким чином під час розгляду цієї справи суду необхідно встановити, чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Як підтверджено відповідачем, та не спростовано позивачем, останній не був присутнім під час реєстрації дитини, згоду на це свою не надавав, відповідач самостійно здійснила реєстрацію дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). Посилаючись на ст. 136 СК України, позивач просив виключити запис про нього, як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відтак, предметом доказування у цій справі є наявність чи відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною, а для з`ясування питання, чи є позивач біологічним батьком дитини необхідні спеціальні знання у галузі генетики. У постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21 зауважується, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц звертається увага, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. У постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21 зауважується, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У справі судом неодноразово призначалася судова - генетична експертиза, у тому числі з урахуванням побажань відповідача щодо вибору експертної установи. Вказані експертизи проведені не були у зв`язку із неявкою відповідача та дитини. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Якщо сторона ухиляється від участі в експертизі (не з`являється, не надає матеріали), суд має право визнати факт, для з`ясування якого призначалася експертиза, встановленим або спростованим. У разі ухилення від експертизи, докази, на які посилається сторона можуть бути визнані недопустимими. Згідно із ст. 12 ЦПК України - Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип змагальності передбачає, зокрема і те, що суд у розгляді справи займає позицію об`єктивного та неупередженого арбітра, не збирає докази, а лише оцінює ті, що надані сторонами. Принцип змагальності є складовою справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), що також включає принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі, диспозитивності та розумності строку. Отже, за принципом змагальності, збір та підготовка фактичного матеріалу (доказів) необхідних для вирішення спору між сторонами покладається на саме сторони, суд лише оцінює надані учасниками справи докази, проте сам їх не збирає. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] знала про наявність в суді цивільної справи щодо оспорювання батьківства та призначення судово-генетичної експертизи в експертній установі саме за її побажанням, з урахуванням інтересів дитини, однак, ухилилася від явки для її проведення і суду не надала будь-яких доказів неявки для проведення експертизи з поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] не зацікавлена у якнайшвидшому вирішенні справи, оскільки її дії спрямовані не на захист оспорюваного права, а на затягування судового розгляду, на свідоме розуміння неможливості проведення судової експертизи беї фізичної участі дитини, що порушує розумні строки розгляду справи та принцип рівності сторін та йде в розріз з інтересами малолітньої дитини. Отже, якщо особа безпідставно ухиляється від участі в експертизі, то така відмова може стати підставою для визнання факту, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмови у його визнанні в залежності від того, з якою метою призначалася експертиза. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року (далі - Закон №2398-VІ) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням. За приписами ст. 3 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. За змістом ст. 13 Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно п.п. 1.1, 2.13.1, 2.16.7 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. За таких обставин, дослідивши в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими і достатніми, враховуючи, що позивач не є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що він дізнався вже після проведення реєстрації себе батьком дитини, оскільки протилежне не було доведено відповідачкою, зважаючи на те, що він проведення судової молекулярно -генетичної експертизи [PERSON] свідомо ухилилася, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі ґрунтуються на вимогах закону. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20грн судового збору.

Outcome: approved