Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2019 між ТОВ "ІНФІНАНС" та [PERSON] укладений Договір № 0934142756 Договором були передбачені всі істотні умови кредиту, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредит та інші платежі. Відповідно до умов цього договору позики, фінансовий кредит надається позичальнику на підставі заяви-анкети, яка є невід`ємною частиною договору. Договір був укладений в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Кредит надається у виді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, в межах строку дії договору - 36 місяців з дня підписання договору . Пропозиція (оферта) на отримання першого траншу згідно заявки-анкети № 2628550304 від 08.02.2020 у рамках договору про надання позики № 0934142756 від 28.12.2019 підписаного позичальником 28.12.2019 електронним цифровим підписом, який було надіслано СМС-повідомленням на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідач зі свого богу свої зобов`язання за договором позики не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 14.07.20121 був укладений договір № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників у тому числі за договором № 0934142756. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0934142756. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № № 0934142756. Станом на цей час заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості за Договором № 0934142756 від 28.12.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 98 869,06 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 080,00 грн, - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 93 789,06 грн, Позивач зазначає, що враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, із відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 66 776,16 грн, із якої: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 080,00 грн, - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 61 696,16 грн. Покликаючись на норми закону, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 66 776,16 грн, сплачений судовий збір 2 422,40 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 2.11.2025 до Чигиринського районного суду Черкаської області позивач скерував позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.11.2025 матеріали вказаної позовної заяви передані за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Вказані матеріали надійшли до Чорнобаївського районного суду Черкаської області 29.12.2025. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.12.2025 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання відповідача, але конверти повернулися з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, причини неявки суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу із внесенням до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.12.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , в електронній формі, шляхом підписання електронним цифровим підписом, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934142756 (а.с. 12-18). Відповідно до п. 1.1 цього договору Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту -«кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (надалі Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Відповідно до п. 1.5 договору, загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. У пункті 1.6 договору сторони погодили, що максимальний строк користування кредитом 30 календарних днів, діючий ліміт 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставки 1,75 %. Судом досліджені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (а.с. 94-113). 08.02.2020 відповідачкою в особистому електронному кабінеті заповнена Анкета-заява на отримання кредиту, відповідно до якої відповідачка подала заяву на отримання кредиту в розмірі 5 080,00 грн., термін кредиту 30 (а.с. 19). Для підтвердження досягнення між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] істотних умов щодо укладення кредитного договору 08.02.2020 у рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934142756 від 28.12.2019, позивачем надана пропозиція надання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628550304 від 08.02.2020 (а.с. 22) та акцепт оферти від 08.02.2020 на отримання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628550304 від 08.02.2020 (а.с. 23). Згідно вказаної пропозиції та акцепту, сторони дійшли згоди про надання ТОВ «ІНФІНАНС» [PERSON] кредитних коштів у розмірі 5 080,00 грн, строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 %, загальна вартість кредиту 2 667,00 грн. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Урахувавши вказані правові норми, суд дійшов висновку про укладення між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] 28.12.2019 договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934142756 та укладення додаткової угоди про надання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628550304 від 08.02.2020. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачці 08.02.2020 кредитні кошти в розмірі 5 080,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «ІНФІНАНС» (а.с. 20), листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 21). Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували здійснення перерахування кредитних коштів відповідачці і таких відповідачкою до суду не подано. Отже, ТОВ «ІНФІНАНС» належним чином виконало умови Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934142756 та перерахувало 08.02.2020 відповідачці кошти в обумовленому розмірі на банківський рахунок, який вказаний останньою в кредитному договорі. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість. Доказів погашення відповідачкою указаної заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 05.04.2023 № 910/4518/16. Суд не погоджується із наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором (а.с. 24-36), адже позивачем було здійснено нарахування процентів поза межами строку, на який було надано кредит. Згідно з умовами договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0934142756 від 28.12.2019 та заявки-анкети № 2628550304 від 08.02.2020, відповідачці був наданий кредит в сумі 5 080,00 грн, строком на 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 %. Тому нарахування процентів за користування кредитними коштами можливе виключно в межах 30 календарних днів - строку кредиту. Провівши власні розрахунки, суд дійшов висновку про наявність у відповідачки заборгованості в сумі 7 747,00 грн, із яких: 5 080,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 667,00 грн (5080,00 грн х 1,75 % х 30 днів) заборгованість за процентами. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0575310036 від 11.11.2025 (а.с. 11). Оскільки вимоги позивача задоволені частково (11,6 %), то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам - у розмірі 281,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.07.2024 між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якої адвокатське об`єднання зобов`язалося надати клієнту правову допомогу (а.с. 1122-129). Відповідно до заявки на отримання юридичної допомоги від 01.10.2025 № 542, АБ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» зобов`язалося надати ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» правову допомогу щодо супроводу при примусовому стягненню заборгованості з [PERSON] по кредитному договору № 0934142756, вартість послуг 16 000,00 грн (а.с. 132). Також позивачем додано витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025,згідно якого адвокатом надано, а позивачем прийняті роботи і послуги у виді наданої усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви, згідно якого вартість наданих послуг становить 16 000,00 грн (а.с. 133). Ураховуючи часткове задоволення позову, принцип пропорційності, із відповідачки підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1 856,00 грн.

Outcome: partial