Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.12.2011 року між [PERSON] (далі Позивачка) та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17.10.2018 року по справі № 727/10577/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, між сторонами було розірвано шлюб та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. Визначений рішенням суду розмір аліментів в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину є недостатнім для матеріального утримання двох дітей. В процесі виконання рішення суду про стягнення аліментів Другим відділом ДВС у м. Чернівці було подано запит до Державної податкової служби України про джерела доходів Відповідача. Відповіддю на запит № 303233719 від 28.11.2025 року було надано інформацію, що [PERSON] був офіційно працевлаштований та отримував заробітну плату, копія відповіді надається. Окрім цього, згідно щ відповіддю Пенсійного фонду України № 303233684 від 28.11.2025, [PERSON] на даний час перебуває на службі у Військовій частині [NUMBER] , де отримує заробітну плату. Відповідно, Відповідач має офіційну заробітну плату та стабільний дохід, отже, з моменту ухвалення судового рішення його доходи значно збільшилися. При цьому будь-які інші особи на утриманні у відповідача, наскільки відомо позивачеві, відсутні. Звертаємо увагу суду на те, що навіть маючи стабільний заробіток, Відповідач аліменти не сплачує. У зв`язку із цим Позивачка звертається до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової на частку від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової на частку від доходу, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Окрім цього, звертає увагу суду на те, що дітям було необхідне стоматологічне лікування зубів. Так, [PERSON] було проведено лікування та пломбування молочного зуба, а також відновлення інших зубів, а для [PERSON] проведено герметизацію фісур та лікування і пломбування молочних зубів. Це підтверджується гарантійними талонами на стоматологічні послуги від 10.11.2025 року. Загальна вартість лікування для обох дітей склала 12 200 (дванадцять тисяч двісті) грн. Витрати були повністю покриті Позивачкою, що підтверджується фіскальними чеками про оплату стоматологічних послуг від 10.11.2025 року. Враховуючи однаковий обов`язок батьків по утриманню своїх дітей з Відповідача доцільно стягнути половину вартості лікування їх спільних з Позивачкою дітей, а саме: у розмірі 6 100 (шість тисяч сто) гривень. На підставі викладеного просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання їх спільних дітей а саме: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.10.2018 по справі №727/10577/18. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання їх спільних дітей а саме: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня подання цієї позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на стоматологічне лікування для їх спільних дітей, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 6 100 (шість тисяч сто) гривень. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 14.01.2026 ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 727/60/26 було відкрито провадження у цій цивільній справі. 29.01.2026, 09.02.2026 представником позивача надане клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що витрати на утримання дитини зросли, а відповідач в добровільному порядку не приймає в них участі, а розміру аліментів, що стягуються не вистачає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надане клопотання представником позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надано. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд уважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає встановленими фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 399. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.08.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 2026. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.10.2018 року справа №727/10577/18 розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Стягнути аліменти з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , і [PERSON] в сумі 100 грн. що місяця на кожну дитину, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 19.11.2018, що також підтверджується виконавчим листом від 19.10.2018. Згідно з фіскальним чеком №5605749449 від 10.11.2025 стоматологічні послуги 7000,00 грн. Згідно з гарантійним талоном від 10.11.2025 пацієнт [PERSON] сума 7000,00 грн. наданих послуг. Згідно з фіскальним чеком №5605753905 від 10.11.2025 стоматологічні послуги 5200,00 грн. Згідно з гарантійним талоном від 10.11.2025 пацієнт [PERSON] сума 5200,00 грн. наданих послуг. Мотивувальна частина З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071-19. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд враховує, що Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3512,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дітей, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилався на те, що донька захворіла, що збільшило суму расходів на дитину щомісяця. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не погоджується з доводами відповідача, що він має на утриманні ще одну дитину та дружину, водночас, без доведення погіршення його майнового становища, адже, не буде забезпечене належне утримання дітей від шлюбу з [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану та хворобою дитини, а зміна сімейного стану відповідача - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою відмови позивачу у задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved