Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

В жовтні 2025 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», в інтересах якого діє представник адвокат Руденко К.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного в електронному виді кредитного договору № 13745 від 10.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та позичальником [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 6950,00 грн строком на 365 днів (до 10.06.2025) шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «Фінансова компанія «Процент» просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 13745 від 10.06.2024 у розмірі 37991,46 грн, яка складається з: 6567,23 грн. заборгованості за кредитом; 31424,23 грн - заборгованість за нарахованими процентами; а також стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою судді Калинівського районного суду від 13.10.2025 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду 14.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не згодний із розміром ставки, застосованої позивачем. Зокрема, посилається на положення Закону України «Про споживче кредитування», частини 5 статті 8 Закону якого встановлює максимальний розмір денної процентної ставки у розмірі 1 %. Зазначає, що договір між позивачем та відповідачем укладений 10 червня 2024 року, тобто такий договір укладений після набрання чинностіЗаконом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, а тому під час формування кредитного договору позивач був зобов`язаний враховувати чинне законодавство, проте умисно зависив ставку з 1% до 1,5%. Враховуючи зазначене максимальний розмір денної процентної ставки має становити не більше 1%, за таких обставин сума відсотків на місяць не має перевищувати 30% від тіла кредиту. Окрім того, заперечив у частині вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Позивач надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що строк дії Кредитного договору не продовжувався (не укладались договори про продовження строку дії), відповідно законодавче обмеження по зменшенню денної процентної ставки на даний Кредитний договір не поширюється. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] кредитного договору № 13745 від 10 червня 2024 року, відповідач отримав кредит у розмірі 6950,00 гривень, строком на 365 днів (до 10.06.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Кредитний договір підписаний 10 червня 2024 року о 14:37:59 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Кредитні кошти в розмірі 6 950,00 грн. відправлені відповідачу на платіжну картку, емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується відповідним чеком. Крім того, на виконання ухвали суду від 05.12.2025 від АТ «КБ «ПриватБанк» отримано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 28.01.2026 фінансовий номер телефону [NUMBER] , та виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по рахунку, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [NUMBER] , за період з 10.06.2024 по 15.06.2024, з якого вбачається, що 10.06.2024 на картковий рахунок надійшли грошові кошти від PT*PROCENT_CREDIT в сумі 6950,00 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 14 днів, що відображено в Додатку №1 до Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Разом із тим, відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 10 червня 2024 року, що має відображення у Розрахунку заборгованості, чим, на думку позивача, порушив умови Кредитного договору. Відтак, позивач звертає стягнення на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 10 червня 2024 року по 10 червня 2025 року. Заборгованість відповідача за Кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 10 червня 2025 року становить 31424,23 грн., що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом (547,50% річних) та Графіку платежів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно ізЗаконом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. При цьому, Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг`набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування`передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Національний банк України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надав роз`яснення щодо застосування Закону України №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування`тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня до 20 серпня 2024 року включно). На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинностіЗаконом України № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договору та норми законодавства, які діяли на час виникнення правовідносин. Так, з 24 грудня 2023 року дата набрання чинностіЗаконом України № 3498-ІХ перші 120 днів закінчуються 22 квітня 2024 року, тому за цей період, враховуючи умови договору, процентна ставка становить 2,5 % в день. З 23 квітня до 20 серпня 2024 року відсоткова ставка становитиме 1,5 % в день, в подальшому відсотки розраховуються виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1 % в день в межах заявлених позивачем позовних вимог. Відтак, з 10.06.2024 року по 20.08.2024 року розмір заборгованості становитиме 7506,00 грн (6950*1,5%*72 дні), з 21.08.2024 року по 10.06.2025 року - 20363,50 грн (6950*1%*293 дні), а загальна сума заборгованості з процентами за Кредитним договором № 5852-2890-2 від 24 січня 2024 року становить 27 869,50 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» підлягають частковому задоволенню у розмірі 34436,73 грн. Щодо розподілу судових витрат, то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2195,74 грн (34436,73*2422,4/37991,46) Представник ТОВ «ФК «Процент» заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: договір про надання правової допомоги №03/06/2024 від 03.06.2024, укладений між «ФК «Процент» та адвокатом Руденком К.В.; витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі чи наданих послуг №55 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 24.07.2025 року; платіжною інструкцією кредитового переказу коштів та ін. документами. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 10000 грн за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 3000 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: partial