Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт", в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" здійснити перерахунок здійснених [PERSON] платежів з часу укладення Кредитного договору№ 5/1936030 від 13.04.2021р., зарахувавши сплачену нею комісію в розмірі 6250,00 грн. у рахунок інших обов`язкових платежів за вказаним кредитним договором та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 13.04.2021 року між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5/1936030, відповідаю до якого [PERSON] отримала кредит на споживчі потреби в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 11,00 % річних строком на 24 місяці. В п.1.3.2. Кредитного договору від 13.04.2021р. вказано, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості , консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів про кредиту, ануїтет) (Додаток № 1 до Комплексного договору № 5/1936030 від 13.04.2021р.) наявна графа 7.2 «комісія за обслуговування кредитної заборгованості» і вказана щомісячна плата в розмірі 625,00 грн.. Позичальнику [PERSON] за період дії кредитного договору з 13.04.2021р. по 12.04.2023р. необхідно сплатити банку 43044,72 грн., що включає в себе 25000,00 грн. сума кредиту за договором; 2964,72 грн. проценти за користування кредитом; 80,00 грн. комісія за здійснення операції по видачі кредиту; 15000,00 грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно квитанцій [PERSON] сплатила "Креді Агріколь Банк" 18000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 5/1936030 від 13.04.2021р., з них в рахунок погашення щомісячної комісії сплачено 6250,00 грн.. Згідно Договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023р. АТ "Креді Агріколь Банк" (Первісний кредитор) передало (відступило) ТОВ "Глобал Спліт" (Новий кредитор) права вимоги до Боржників за Кредитними договорами укладеними між Первісним кредитором та Боржниками про надання фінансових кредитів Боржникам. Згідно витягу з Додатку № 1 від 15.09.2023р. до Договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023р. до АТ "Креді Агріколь Банк" відступило ТОВ "Глобал Спліт" права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 5/1936030 від 13.04.2021р. Однак нарахування комісії по споживчому кредиту суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» і Закону України «Про захист прав споживачів». АТ "Креді Агріколь Банк" в Кредитному договорі від 13.04.2021р. встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, визначену як плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом має надаватися безоплатно, та встановлено плату за інформацію про стан кредитної заборгованості, яка надається споживач та яка за законом має надаватися безоплатно. Тобто, АТ "Креді Агріколь Банк" встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом мають надаватися безоплатно, а тому така умова договору є нікчемною. Отже, кошти в розмірі 6250,00 грн. мають бути зараховані у рахунок інших обов`язкових платежів по кредитному договору № 5/1936030 від 13.04.2021р.. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року прийнято справу до провадження після надходження з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Від відповідача АТ "Креді Агріколь Банк" до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що між АТ "Креді Агріколь Банк" та ТОВ "Глобал Спліт" відповідно до чинного законодавства був укладений Договір відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023р.,згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за Договором № 5/1936030 від 13.04.2021р., що був укладений між позивачем, як позичальником і Відповідачем 1, як кредитодавцем. АТ "Креді Агріколь Банк" заперечує щодо подачі даного позову до банку, як до відповідача, враховуючи те, що не може бути відповідачем з 15.09.2023р. у даній справі, враховуючи відступлення своїх прав кредитора по Договору Новому кредитору ТОВ "Глобал Спліт" ( у реєстрі Додатку № 1 до Договору відступлення прав кредитора номер 32). Банк, як первісний кредитор може відповідати тільки перед новим кредитором, а не боржником при заміні кредитора у зобов`язанні. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Сторони Кредитного договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов, у т.ч. щодо щомісячної сплати позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, зокрема у Додатку № 1 до Кредитного договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ( в ч. Графік платежів по кредиту), що підписаний між позичальником і Банком , чітко передбачено однією із умов Договору сплату комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 625,00 грн. щомісячно ( 2,5 % від суми отриманого кредиту 25 000,00 грн.). Окрім цього позичальник погодилась з умовами кредитного договору, де визначена реальна річна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісія), тобто позичальник був обізнаний з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту в який також входила комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Підтвердженням того, що позичальник була ознайомлена з умовами договору підтверджують власноручно підписані заява на видачу кредиту, кредитний договір з додатками. Протягом дії кредитного договору позичальник не зверталася до Банку за роз`ясненням незрозумілих їй положень договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, що свідчить про погодження її з усіма умовами такого кредитного договору. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови; кредитором було надано всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Крім цього, позичальником здійснювались сплати банку по комісійній винагороді, з 13.05.2021р. по 11.02.2022р. по 625.00грн., на загальну суму 6 250.00 грн., що підтверджується випискою по рахунку сплаченої комісійної винагороди позичальника, що був відкритий у Банку № [NUMBER] за період з 13.04.2021р. - 15.09.2023р. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Від відповідача ТОВ "Глобал Спліт" до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3. статті 1 Кредитного договору №5/1936030, позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору, а саме від 25000,00 грн. Згідно Додатку №1 до Кредитного договору (Графік платежів по кредиту, ануїтет) сума комісії фіксовано складає 625,00 грн щомісяця. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Вищевказаний перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості, не є вичерпним, оскільки "тощо" в кінці переліку вживається саме для позначення його неповноти, тобто натякає на можливість подальшого продовження списку. Разом з тим, з контексту самої назви комісії «за обслуговування кредитної заборгованості» - випливає, що до зазначеної комісії відноситься також і розрахунково-касове обслуговування, послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, юридичне оформлення кредиту та тощо. Отже, обслуговування кредитної заборгованості не може включати в себе виключно здійснення інформування клієнта, оскільки оформлення та супроводження кредитного правочину це багатоетапний та складний процес, обслуговування якого не може заключатись лише в інформуванні клієнта. Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Підписавши договір, [PERSON] засвідчила, що вона погодилася з його умовами. Договір недійсним не визнаний. Верховний Суд у постанові від 20.09.2024 у справі №331/2974/23 яка наразі є останньою правовою позицією щодо правової оцінки щодо умов кредитних договорів саме АТ «Креді Агріколь Банк» щодо комісії за здійснення операції по видачі кредиту, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, вказав на відсутність дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважав спірну умову несправедливою. Оплати, здійснені [PERSON] , були внесені добровільно за власним волевиявленням платника на рахунок первісного кредитодавця АТ «Креді Агріколь Банк». Платежі, здійснені на рахунок первісного кредитора, вважаються виконанням зобов`язання. Оплати здійснювались на підставі умов Кредитного договору та Правил. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. До періоду укладення Договору відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023 р., ТОВ "Глобал Спліт" не приймав ніяких грошових коштів від [PERSON] , тому вони не підлягають поверненню саме від ТОВ "Глобал Спліт". Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у ньому. Представник відповідача АТ «Креді Агріколь Банк» в судовому засіданні просила відмовити у задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідача ТОВ "Глобал Спліт" в судовому засіданні просив відмовити у задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між позивачкою та АТ "Креді Агріколь Банк» 13.04.2021 було укладено кредитний договір на споживчі потреби №5/1936030. За умовами п. 1.1 вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 25000 грн. строком на 24 місяці з 13.04.2021 по 12.04.2023 включно. Позичальник зобов`язалась повертати кредит шляхом сплати щомісячних платежів, визначених графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною). Згідно п.1.3. (п.п.1.3.1, п.п.1.3.2) договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 11% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Пунктом 1.4. договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ "Креді Агріколь Банк" та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку. Згідно Додатку №1 до договору №5/1936030 від 13.04.2021 (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет ) за період 13.04.2021 по 12.04.2023 позивачці щомісячно, серед іншого, нараховується комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 625 грн.. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факт отримання позичальницею коштів на виконання умов кредитного договору в обумовленій сумі. Згідно квитанцій №36642710-1 від 12.05.2021, №37160962-1 від 10.06.2021, №37720523-1 від 13.07.2021, №38272279-1 від 12.08.2021, №39930666-1 від 11.11.2021, №40495908-1 від 10.12.2021 [PERSON] сплатила на рахунок АТ "Креді Агріколь Банк" по кожній з них 1800 грн. за кредитним договором №5/1936030 від 13.04.2021, з яких 625 грн. нарахованої комісії. Згідно квитанцій №225710066 від 13.10.2021, №0225710018 від 11.01.2022, №0225710015 від 10.02.2022 [PERSON] сплатила на рахунок АТ "Креді Агріколь Банк" по кожній з них 1800 грн. за кредитним договором №5/1936030 від 13.04.2021. Крім того, внесення коштів на погашення комісії за кредитним договором №5/1936030 від 13.04.2021 за період з 12.05.2021 по 11.02.2022 щомісячно в розмірі 625 грн. (всього було здійснено десять платежів), а в загальному розмірі 6250 грн. підтверджується випискою по рахунку [PERSON] в АТ "Креді Агріколь Банк". 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ "Глобал Спліт" укладений договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №5/1936030 від 13.04.2021 до [PERSON] перейшло до ТОВ "Глобал Спліт" в загальній сумі 30307 грн. 35 коп., що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги № 4-2023 (Реєстр прав вимоги №1). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір про відступлення прав вимоги № 4-2023 від 29.08.2023, ТОВ "Глобал Спліт" отримав статус нового кредитора та до нього перейшли права первісного кредитора до позивачки. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Нормами ч.2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів . Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Нормами частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.3.2. кредитного договору встановлено комісію відповідачці саме за обслуговування кредитної заборгованості, що включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що відповідачці договором було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Указана щомісячна плата за обслуговування міститься й у графіку щомісячних платежів, які є невід`ємною частиною договору. Отже, така умова договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим Велика Палата зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Також, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачці [PERSON] встановлено щомісячну плату з комісії за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, така умова договору містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів». Натомість, відповідачами не доведено перед судом, що такі послуги реально надавались позивачці, та що такі послуги банку вона потребувала чи замовляла частіше ніж один раз на місяць, отже пункт 1.3.2. кредитного договору №5/1936030 від 13.04.2021 про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним. До аналогічних висновків дійшов Хмельницький апеляційний суд у своїй постанові від 18.01.2024 року у справі №674/1086/23. Судом встановлено, що за період з 12.05.2021 по 11.02.2022 позивачкою на користь первісного кредитора АТ "Креді Агріколь Банк" було сплачено кошти на погашення комісії з обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 6250 грн., що підтверджується квитанціями, випискою по рахунку. Проте, в силу нікчемності пункту 1.3.2. кредитного договору №5/1936030 від 13.04.2021 сплата таких коштів була безпідставною, отже позовні вимоги про здійснення перерахунку платежів з часу укладення кредитного договору №5/1936030 від 13.04.2021року щодо зарахування комісії у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором є обгрунтованими. Нормами ст. 519 ЦК України врегульовано, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Суд приходить до висновку, що належним відповідачем за предметом позову у цій справі є лише ТОВ «Глобал спліт», оскільки на час розгляду справи є єдиним кредитором [PERSON] АТ "Креді Агріколь Банк" відступивши право вимоги за договором № 4-2023 від 23.08.2023 року вибув зі спірних правовідносин з позивачкою. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21). Отже, встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача АТ "Креді Агріколь Банк", суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо цього відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В межах вказаної справи позовні вимоги підлягають задоволенню частково щодо одного з двох відповідачів, отже слід стягнути з ТОВ «Глобал Спліт» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн.60 коп.. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представники відповідачів у відзивах на позовну заяву просили відмовити у стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що відсутні докази їх сплати. На підтвердження витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, представником вказано попередній розрахунок на суму 5000 грн. у змісті позовної заяви, а також додано ордер на представництво інтересів у справі, проте доказів реальності здійснення таких витрат (копію договору, квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, отже у задоволенні вимоги про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial