Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Адвокат Берник О.П., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , яка заповіла все своє майно [PERSON] . На момент смерті спадкодавиця була зареєстрована в [ADDRESS] . Крім померлої в житловому будинку інших зареєстрованих і проживаючих осіб не було. Вказує, що позивач, яка є племінницею померлої [PERSON] , на час її смерті проживала в Німеччині. Про існування заповіту [PERSON] дізналася в жовтні 2025 року, коли повернулася в Україну і виявила заповіт в житловому будинку тітки. Необізнаність позивача як спадкоємиці про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Враховуючи наведене, з посиланням на відповідні правові норми просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.12.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, скерував заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Просив розгляд справи проводи за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З копії заповіту від 19.11.2015, який посвідчено юрисконсультом Кіцманського територіального центру соціального обслуговування [PERSON] , встановлено, що [PERSON] [INFO] , склала заповіт, в якому зробила наступне розпорядження «Все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати і на що за законом матиме право, після своєї смерті заповіла племінниці [PERSON] , [INFO] .» Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2024, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з довідкою № 02.02.-17/209 від 17.10.2025, яка видана Брусницькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області, на день смерті [PERSON] крім померлої в житловому будинку зареєстрованих і проживаючих не було. Спадкоємцем майна за заповітом є [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Інших спадкоємців передбачених законом та утриманців померлої немає. З довідки № 02.02-17/211 від 27.10.2025, яка видана Брусницькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області, встановлено, що померла [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За господарством обліковується земельна ділянка розміром 0,35 га, з них 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,10 га пасовище. З наданих свідоцтв про народження та свідоцтв про одруження судом встановлено, що позивач [PERSON] є племінницею померлої [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] від 24.10.2023 [PERSON] , позивачка з 13.09.2002 постійно проживає в Німеччині. 24.09.2024 зафіксовано виїзд з України, а 04.08.2025 в`їзд. З довідки нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори № 399/02-14 від 10.12.2025 встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за відомостями Кіцманської держнотконтори не заводилася. Згідно з довідкою № 02.02-17/212 від 27.10.2025, яка видана Брусницькою сільською радою Вижницького району Чернівецької області, судом встановлено, що [PERSON] , - чоловік померлої [PERSON] на території Брусницької сільської ради незареєстрований і не проживає. Відомості про нього відсутні. Матеріали даної цивільної справи не містять доказів обізнаності позивача [PERSON] протягом шестимісячного строку, як це передбачено передбаченого ст.1270 ЦК України , про існування заповіту, яким [PERSON] заповідала їй все своє майно. Відповідно до статей 1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини представник позивача посилається на те, що [PERSON] не було відомо про наявність заповіту, а коли вона дізналася про наявність заповіту, то вже сплив 6-и місячний строк для звернення до нотаріуса. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року по справі № 686/5757/23, Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] є племінницею покійної [PERSON] і постійно проживала з 13.09.2002 в Німеччині, в Україну повернулася 04.08.2025 та не знала про існування заповіту, у зв`язку із чим не мала можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому суд дійшов висновку про те, що необізнаність позивача [PERSON] про наявність заповіту є поважною причиною пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що випливає з принципу свободи заповіту. [PERSON] з незалежних від неї причин не вчинила юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, те, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідач у справі не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд позов задовольняє і визначає позивачу додатковий строк в три місяці з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved