Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося через систему «Електронний суд» у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 102243561 від 19 лютого 2023 року у розмірі 18 540 гривень, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. Крім цього, просить витребувати в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо надходження на банківську картку, зазначену в Платіжному дорученні, кредитних коштів в розмірі 5 000 грн відповідно до кредитного договору. В обґрунтування вимог зазначає, що 19 лютого 2023 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 102243561, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі, визначеній кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням. Пункт 7.1. кредитного договору № 102243561 від 19 лютого 2023 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідач для отримання кредиту зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця через заповнення відповідної реєстраційної форми на вебсайті. На підставі реєстраційних даних інформаційно-комунікаційна система кредитодавця здійснила реєстрацію відповідача, створила обліковий запис та Особистий кабінет. Відповідач в Особистому кабінеті вказав банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці на кредит. Перед перерахуванням коштів кредитодавець здійснив верифікацію доданої відповідачем банківської карти. Електронна ідентифікація відповідача здійснилась при вході в Особистий кабінет, шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону або електрону пошту відповідача, які були вказані при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Для отримання кредитних коштів відповідач здійснив заповнення заяви на отримання кредиту на вебсайті кредитодавця. Після прийняття рішення надати кредит відповідачу, Товариство надіслало в Особистий кабінет відповідача проєкт кредитного договору (оферта). Відповідач ознайомившись з умовами кредитування визначеними в проєкті договору підтвердив його підписання (акцепт). Для підписання договору інформаційно-комунікаційна система надіслала відповідачу одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору, отриманий код відповідач використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції кредитодавця щодо укладення Договору про споживчий кредит. Електронна форма індивідуальної частини укладеного кредитного договору розміщена в його Особистому кабінеті. Тобто, укладаючи кредитний договір, відповідач та кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа відповідно до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в Особистому кабінеті та визначеної в кредитному договорі, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від кредитодавця. Згідно з п. 3.2.6. кредитного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 30 травня 2023 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги та згідно зі ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги і за кредитним договором № 102243561 від 19 лютого 2023 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 18 540 грн відповідно до Виписки з особового рахунка, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 500 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 14 040 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 0 грн. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22738108/1832 від 04.11.2025. Згідно з п. 9.1. кредитного договору сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними. Таким чином, кредитодавець передав позивачу відповідно до Договору відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір № 102243561 від 19 лютого 2023 року був ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, надано копію відповідного договору з додатками, розрахунок заборгованості та платіжне доручення. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є вторинним кредитором, не входить у зазначене статтею 62 «Про банки і банківську діяльність» коло осіб, яким надається інформація, що містить банківську таємницю. Оскільки банк не має правових підстав на розкриття ТОВ «ФК «Кредит-капітал» як вторинному кредитору банківської таємниці стосовно рахунків первинного кредитора, Позивач позбавлений можливості самостійно звернутися до банку для отримання доказів надходження відповідачу кредитних коштів відповідно до кредитного договору. Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати, розмір яких складає 2 422 грн 40 коп судового збору та 8 000 грн витрати на професійну правничу допомогу. Загальна сума судових витрат 10 422 грн 40 коп. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000 грн на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, що підтверджується Актом наданих послуг №Д/8684 від 12.11.2025 року. Витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Такі висновки були неодноразово зроблені Верховним Судом у постановах 03.10.2019 р. (справа №922/445/19 ), від 09.06.2020 р. (справа №5020-961/2012) та від 02.09.2020 р. (справа №329/766/18). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Ухвалою судді від 05 грудня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить справу розглянути у відсутності представника позивача та у разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки у судове засідання [PERSON] не повідомив і відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин та з огляду на те, що представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 10 лютого 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 102243561, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5 000 гривень на строк 105 днів з 19.02.2023 і складається з пільгового періоду (15 днів, настає з дати видачі кредиту та завершується 06 березня 2023 року) та поточного періоду (90 днів, настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04 червня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості), з фіксованою процентною ставкою, а саме протягом пільгового періоду 1 125 грн, що нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; протягом поточного періоду 13 500 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду; комісія за надання кредиту складає 500 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту за ставкою 10 відсотків від суми кредиту. [PERSON] уклав зазначений договір шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору), а також шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Анкети-заяви на кредит, яка є частиною кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053 ЦК), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (параграф 1) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 639 ЦК України встановлено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» . Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частинами 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Матеріали справи свідчать, що зазначений кредитний договір був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на його платіжну картку, що підтверджується копією платіжного доручення № 59662843 від 19 лютого 2023 року. Згідно з умовами кредитного договору № 102243561 від 19 лютого 2023 року [PERSON] зобов`язався повернути кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, на умовах, передбачених договором. Проте, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання по кредиту не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту, розмір якої складає 18 540 грн, з яких: 4 500 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 14 040 грн - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості до договору № 102243561 від 19 лютого 2023 року, доказів на спростування якого [PERSON] не надав. 30 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т. 26 серпня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено додаткову угоду № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року, відповідно до умов якої до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102243561 від 19 лютого 2023 року. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30 травня 2023 року (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26 серпня 2025 року), до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 102243561 від 19 лютого 2023 року. За змістом ст. ст. 626, 628 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК) Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога). Відповідач [PERSON] умови кредитного договору № 102243561 від 19 лютого 2023 року не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту у вищезазначеному розмірі. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є обґрунтованими та їх належить задовольнити. Оскільки позов задоволено у повному об`ємі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесені останнім та документально підтвердженні витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, розмір якої склав 8 000 гривень та яка полягала згідно із актом № Д/8684 наданих послуг від 12 листопада 2025 року та детальним описом надання послуг до акту № Д/8684 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року в усній консультації щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв), ознайомленні з матеріалами кредитної справи (2 год), погодженні правової позиції клієнта у справі (30 хв), складенні позовної заяви з урахуванням позиції клієнта (3 год 30 хв), поданні позовної заяви від імені клієнта, та на яку всього затрачено часу 6 год 30 хв. З урахуванням обсягу наданої правової допомоги, зокрема змісту та обсягу підготовленої позовної заяви, затраченого на це часу, і беручи до уваги ціну позову, складність справи, суд, за відсутності клопотання відповідача, не вбачає підстав для зменшення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам цієї справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 10 422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved