Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

24.07.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та визнання батьківства в якому просить: - виключити відомості про батька, [PERSON] , з актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , за № 115 від 16 листопада 2024 року, складеного Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). - визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . - виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] з актового запису цивільного стану про народження №115 від 16 листопада 2024 року. - внести зміни в актовий запис №115 від 16 листопада 2024 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а саме: в розділі «Відомості про дитину» у графі «Прізвище» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », у графі «По батькові» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] » ; в розділі «Відомості про батька» в графі «Прізвище» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «Ім`я» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «По батькові» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «Дата народження» змінити з « [INFO] » на « [INFO] ». В обґрунтування позову зазначається, що[PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ) з відповідачем - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з травня 2023 року. В листопаді 2024 року їх сім`я розпалась, вказане підтверджується заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року у справі № 505/2441/24. В 2024 році [PERSON] вже проживала з [PERSON] однією сім`єю. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.11.2024, актовий запис №115, виданий Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 18.03.2025 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.03.2025. У зв`язку з тим, що позивачка під час фактичного спільного проживання із [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , останній, у порядку статті 122 СК України, зареєстрований батьком [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] , [INFO] являється [PERSON] , що підтверджується: - копією його заяви, посвідченої 21.07.2025 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Диким С.П. та зареєстрованою в реєстрі за № 407, відповідно до якої, останній визнав себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] , у [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на викладене, позивачка просить задовольнити її вимоги. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 18.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2025. 02.09.2025 сторони в судове засідання не з`явилися повідомлялися належним чином про причини неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подали. У зв`язку з цим, підготовче судове засідання було відкладено на 01.10.2025. 01.10.2025 відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак адресоване йому поштове відправлення повернулось на адресу суду з довідкою Укрпошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.49). У зв`язку з цим, підготовче судове засідання було відкладено на 06.11.2025. 03.11.2025 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог (а.с.52-53). 06.11.2025 представник позивача - адвокат Масловська С.А. подала до канцелярії суду заяву в якої просила розгляд справи перенести на іншу дату (а.с.65). У зв`язку з цим, підготовче судове засідання було відкладено на 03.12.2025. 03.12.2025 відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 28.11.2025 подав до канцелярії клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату (а.с.67). У зв`язку з цим, підготовче судове засідання було відкладено на 14.01.2026. 14.01.2026 представник позивача - адвокат Масловська С.А. в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 14.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.02.2026. В судовому засідання 04.02.2026 представник позивача адвокат Масловська С.А. підтримала позовну заяву та просила суд задовольнити її в повному обсязі. 04.02.2026 відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак адресоване йому поштове відправлення повернулось на адресу суду з довідкою Укрпошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Представник третьої особи Великомихайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.67). Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 31.05.2023 Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис про шлюб №1 (а.с.7). Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 07.11.2024 шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] був розірваний (а.с. 13 на звороті - 14). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.11.2024 року, актовий запис №115 від 16 листопада 2024 року, видане Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12 на звороті). Згідно копії заяви посвідченої 21.07.2025 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Диким С.П. та зареєстрованою в реєстрі за № 407, відповідно до якої, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.13). Як вбачається з повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, в актовому записі № 115, складеному 16.11.2024 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька, яким зазначено [PERSON] , внесені відповідно до статті 133 СК України (а.с.52). Відповідно до результатів експертного висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 19.12.2025 за №51392 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с.76-81). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). У частині п`ятій статті 136 СК закріплене правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було - подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами РАЦС. Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про "оформлення" свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. Разом з тим законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 332/1618/22 (провадження № 61-14812св23). Статтею 138 СК України передбачено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом положень частини 2 статті 128 СК України, пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України; питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це; жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результат оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18, убачається, що предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи; тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства; підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України); доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено судом та підтверджено висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 19.12.2025 року №51392 проведеного експертами Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА», ймовірність того, що відповідач [PERSON] , є біологічним батьком, дитини, [PERSON] , [INFO] , складає 99,995%. Крім того, матеріали справи містять копію заяви посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Диким С.П. та зареєстрованою в реєстрі за № 407 від 21.07.2025, відповідно до якої, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] . За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 4 статі 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05). Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи молекулярно-генетичного експертного дослідження від 19.12.2025 року №51392, проведеного експертами Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА», встановив, що [PERSON] , [INFO] являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому, заява в цій частині підлягає задоволенню. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року (далі - Закон №2398-VІ) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням. За приписами статті 3 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. За змістом статті 13 Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, який зареєстровано 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з пунктом 1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пункту 2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з підпунктом 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до пункту 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями статті 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення батьківства [PERSON] , щодо малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] то і вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме відомостей про батька дитини підлягають задоволенню. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. За приписами частини 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з частини 1 статті 133, частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи наведені норми, оскільки звернення позивача до суду не пов`язано безпосередньо із діями відповідача [PERSON] , неможливість позасудового врегулювання спору, суд вважає за необхідне залишити судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1211,40 гривень за позивачем. Враховуючи викладені вище положення частини 1 статі 134 СК України рішення після набрання ним законної сили необхідно надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до актового запису про народження та видачі нового свідоцтва. На підставі викладеного,

Outcome: approved