Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

24 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 22031,74 грн, та понесені нею судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в період шлюбу з відповідачем у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.11.2009 між сторонами розірвано шлюб. На даний час [PERSON] є повнолітньою, але продовжує навчання, є студенткою 1 року навчання Університету ВСБ Меріто в місті Познань, який зареєстрований у реєстрі непублічних вищих закладів освіти за номером 47. Навчання в університеті ВСБ Меріто в місті Познань триває 3 роки на першому рівні вищої освіти (бакалаврат) за спеціальністю Управління, форма навчання денна. У зв`язку з введенням та тривалим продовженням в Україні правового режиму воєнного часу, інтенсивними ракетними ударами по Україні, виникла реальна загроза життю та здоров`ю дитини. З огляду на такі обставини, а також те, що мати дитини вимушено працює за кордоном, з метою збереження сім`є дитина перебуває разом з матір`ю за межами України. Навчання за кордоном потребує значних додаткових витрат, зокрема оплата навчального контракту. Загальна фактична сума витрат на даний момент становить 3815,04 Злотих, що по курсу НБУ становить 44063,49 грн. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] добровільно не надає фінансової допомоги. У зв`язку з зазначеним та з урахуванням принципу рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, позивач змушена звернутись до суду з позовом щодо стягнення з відповідача половини фактично понесених витрат, що становить 1907,52 злотих, що за курсом НБУ становить 22031,74 грн. Ухвалою судді від 08 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 06.01.2026 представник позивача адвокат Конякін М.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, клопотань про відкладення не надходило. Відзиву на позов не подав. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №2-675/2009 від 17.11.2009 розірвано (а.с.9). Прізвище дружити після розірвання шлюбу [PERSON] (а.с.10). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). З довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З довідки №1946/2025 від 17 червня 2025 року виданої за підписом спеціаліста магістра Йоанни Боіньської Університет ВСБ Меріто Познань) (офіційний переклад наданий [PERSON] , присяжним перекладачем української мови) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Четвертинівка в 2024/2025 академічному році є студенткою 1 року навчання Університету ВСБ Меріто в місті Познань, який зареєстрований у реєстрі непублічних вищих закладів освіти за номером 47. Навчання в університеті ВСБ Меріто в місті Познань триває 3 роки на першому рівні вищої освіти (бакалаврат) за спеціальністю Управління, форма навчання денна. У першому семестрі плата за навчання становить 497 злотих на місяць і включає 5 платежів, що в сумі становить 2485 злотих. У другому семестрі щомісячний платіж за навчання становить 710 злотих і також включає 5 платежів, що в сумі становить 3350 злотих. Загальна сума плати за навчання за 2024/2025 академічний рік становить 6035 злотих (а.с.14,15). Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СКу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 рок, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою,каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами, якими є розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо, на що потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Отже, додаткові витрати на дитину присуджуються за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку певних здібностей у дитини, талантів, чи необхідністю лікування, реабілітації у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини аліментів, які стягуються на утримання дитини, тобто на звичні для неї потреби - харчування ,одяг, розваги, тощо. Наявність і потребу в додаткових витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. При цьому, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій у постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] додаткові кошти на утримання дочки [PERSON] , понесені в зв`язку з навчанням за кордоном в розмірі 22031,74 грн, що становить половину від затрачених коштів. На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду квитанції про оплату: 630,00 PLN від 28.09.2024; 630,00 PLN від 30.09.2024; 630,00 PLN від 14.12.2024; 633,11 PLN від 04.02.2025; 636,99 PLN від 10.02.2025; 632,94 PLN від 11.04.2025; 22,00 PLN від 30.09.2024 (а.с.16-22), що в загальному розмірі становить 3815,04 PLN, що за курсом НБУ становить 44063,49 грн. На противагу цьому, відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування позиції позивача, чи клопотання про зменшення розміру додаткових витрат. Задекларований ст. 12 ЦПК України принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані необхідністю навчання за кордоном, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею додаткові витрати, викликані особливими обставинами, в розмірі 22031,74 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. Також, у позовній заяві позивачка просила стягнути на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до позовної заяви на підтвердження понесених нею витрат додано ордер на надання правничої допомоги (а.с. 27), квитанцію про перерахування коштів в розмірі 3000 грн (а.с. 25), акт прийому-передачі наданих послуг від 28.10.2025 (а.с. 24) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 28). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved