Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 34916,56 грн., витрати на професійну правничу допомогу 9200,00 грн. і судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 22.07.2016 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Позивачем було надано кредит відповідачеві для особистих потреб у сумі 15919,00 грн. із фіксованою ставкою 0,1% річних із щомісячним поверненням 5% від заборгованості, мінімум 50 грн., однак остання своїх зобов`язнь щодо повернення кредиту належно не виконала через що утворилась заборгованість, яку заявлено у позові до стягнення. Згодом право вимоги до відповідача було відступлено АТ «Альфа-Банк» позивачеві. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 14.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він судове засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 22.07.2025 [PERSON] надала АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про надання кредиту № 592063547 на підставі Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який укладений між відповідачем та позивачем. Відповідно умов оферти позивач просив надати кредит у сумі 15919,00 грн. із сплатою фіксованої процентної ставки 0,01% річних. Сплату кредитних коштів відповідач просив узгодити у графіку платежів, що є додатком № 1 до оферти. Строк користування кредитними коштами відповідач просив встановити 25.07.2018, що є датою припинення нарахування відсотків та комісій. В оферті зазначено, що підписуючи цей документ відповідач свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. У цей же день, АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту шляхом надання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 592063547. АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписали Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 592063547 від 22.07.20216 в якому було встановлено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. В даному графіку встановлено щомісячна сплата кредитних коштів і нарахованих відсотків, а також комісії в розмірі 20 грн. До позову додано виписку за рахунком по рахунку з кредитною карткою за період з 22.07.2016 по 20.12.2021 за договором № 592063547. Виписка не містить підпису відповідального працівника банку. Надана виписка свідчить, що витрати за рахунком склали: 104737,04 грн., а надходження: 104487,04 грн. Матеріали справи на момент її розгляду не містять Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що діяли на момент виникнення між сторонами правовідносин. АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» за договором факторингу № 4 від 20.12.2021. Банк, як клієнт, зобов`язався, згідно п. 2.1 названого договору, передати ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», як фактору, право вимоги за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору. У формі вказаного додатку мав складатися реєстр боржників (абз. 6 п. 1.1 Договору факторингу). Право вимоги вважається відступленим, за п. 2.3 Договору, з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору факторингу (12878944 грн.). В дату здійснення оплати сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників. Згідно копії платіжного доручення № 34291 від 20.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» сплатило АТ «Альфа-Банк» 12878944 грн. У названу дату ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» та АТ «Альфа-Банк» складено Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20.12.2021 до договору факторингу№ 4 від 20.12.2021. Як свідчить виписка з додатку до договору факторингу№ 4 від 20.12.2021 - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» відступлено право виомги до [PERSON] за кредитним договором без номера від 22.07.2016 у загальній сумі 34916,56 грн. з яких: 30172,50 грн. за тілом кредиту, 4744,06 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено частиною 1 статті названого закону як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначаються поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операцію. Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі за текстом - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 62 Положення). За правилами п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Однак, на момент розгляду справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б виконання операції з безготівкового перерахування суми кредиту на картковий рахунок відповідача за кредитним договором. Наявна в справі виписка не містить особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Крім того, як свідчить наявна в справі виписка з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами право вимоги до [PERSON] відступлено за кредитним договором від 22.07.2016 без номера, в той час, як виписка і розрахунок заборгованості стосуються договору № 592063547. За останнім право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» не відступалося, адже в матеріалах справи на момент її розгляду відсутній Реєстр боржників з таким договором щодо [PERSON] . За вказаних обставин в позові слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положення п. 1 ч. 3 ст. 133, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, підстави для стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed