Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У березні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що між позивачем та відповідачем 22 лютого 2018 року у Вознесенівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №44. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №199. Спільне життя з відповідачем не склалось, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2022 року і до повноліття дитини. 13 серпня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказав, що 11.07.2025 року постановляючи рішення про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем по справі № 369/3817/25 Києво-Святошинський районний суд Київської області не вирішив питання про місце проживання їх малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] у шлюбі. Після розірвання шлюбу малолітній син - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю - [PERSON] . Проте, виявилось, що за адресою реєстрації ВПО: [ADDRESS] , вони відсутні та не проживають протягом останніх 2-3 місяців, а квартиру з 01.07.2025 року за вказаною адресою орендують вже інші люди. Просив суд відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в частині позовної вимоги про початок стягнення аліментів з 2022 року, в разі визначення органом опіки та піклування місця проживання малолітнього сина з позивачкою, стягнення на її користь аліментів встановити з дати прийняття відповідного рішення, в разі визначення органом опіки та піклування місця проживання малолітнього сина з відповідачем у задоволенні позову про стягнення аліментів відмовити повністю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року прийнято та відкрито позовне провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву у якій зазначив, що на розгляді Києво-Святошинського районного суду перебуває цивільна справа 369/19817/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а тому просив оголосити перерву у розгляді справи № 369/4363/25, до встановлення фактичного місця проживання (перебування) [PERSON] та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.10 ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. А тому, суд з урахуванням даного принципу з метою недопустимості безпідставного затягування судового процесу, вважає за можливе ухвалити рішення у даній справі. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При розгляді справи судом встановлено, що 22 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст.180 СК України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, позивачка просила стягувати аліменти з 2022 року. Тому, з урахування положення ч.1 ст. 191 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню з 12 березня 2025 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає є з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність заперечень відповідача щодо заявленого розміру аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial