Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

представник заявника [PERSON] адвокат Філіппов О.В. в заяві просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день відкриття спадщини, посилаючись на те, що на початку 2019 захворіла мати заявника, [PERSON] та без сторонньої допомоги не могла вже залишатись. У зв`язку з чим, заявник вимушений був переїхати з Черкаської області за місцем мешкання матері, а саме до [ADDRESS] . З червня 2019 з метою догляду за хворою матір`ю, [PERSON] почав мешкати за місцем мешкання останньої. [INFO] померла мати заявника, [PERSON] .. Будучи єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , з метою оформлення спадкових прав з відповідною заявою [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори Харківської області у серпні 2025. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] є таким, який протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не був зареєстрований разом з померлою на час її смерті, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину. Що стосується строку прийняття спадщини, то заявник звертає увагу, що не зважаючи на те, що він не був зареєстрований з матір`ю, однак фактично з нею мешкав з 2019 за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] залишився мешкати у зазначеному будинку, де проживає й дотепер. Встановлення факту постійного проживання його зі спадкодавицею на час відкриття спадщини має для нього юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. Отже, [PERSON] не має можливості оформити свої права на спадкове майно після смерті матері у позасудовому порядку, тому вимушений звернутися до суду в обраний ним спосіб, а саме, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини, адже встановлення цього факту матиме для нього юридичне значення. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Філіппов О.В. в судове засідання не з`явилися, представник заявника подав до суд заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі сторони заявника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від допиту свідків відмовляється, у зв`язку з неможливістю їх прибуття в судове засідання до м. Багачеве, Звенигородського р-ну Черкаської обл.. Представник Мереф`янської міської ради Сітов В.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника за наявними у справі матеріалами та прийняти обґрунтоване рішення. Проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заяву задовольнити повністю, вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.20) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.21). [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою № 3070 від 12.07.1975, посвідчено Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію затвердженого рішенням виконкому Мереф`янської міської ради народних депутатів від 15.03.1980 (а.с.26). Згідно акту депутата Мереф`янської міської ради Нечепоренка О.В. від 31.08.2025 (а.с.12) [PERSON] доглядав свою матір [PERSON] до дня її смерті [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , де проживав та по даний час проживає і [PERSON] без реєстрації. При житті [PERSON] заповіт не залишила, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Відмову від спадщини він не заявляв. 15.08.2025 заявник [PERSON] звернувся до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини після смерті матері, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.19), оскільки пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Будучи обізнаним з нормами законодавства щодо правил спадкування відносно спадкоємців, що постійно проживали разом зі спадкодавцем, заявник не одразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Крім іншого, на [PERSON] не поширювались вимоги законодавства щодо подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з часу її відкриття, так як проживаючи постійно разом зі своєю матір`ю, він вважався таким, що прийняв спадщину і мав лише звернутись з заявою про видачу відповідного свідоцтва. Підтвердити належним чином факт прийняття спадщини в силу положень ст. 1268 ЦК України заявник не зміг, тому, вирішення даного спору можливе лише у судовій площині, шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем по день смерті останньої [INFO] . При цьому, такий спосіб захисту порушеного права, як визначення додаткового строку на прийняття спадщини, який пропущений об`єктивно не з вини заявника, а через неврегульованість та неузгодженість форми підтвердження необхідної інформації між державними службами та нотаріатом, є не ефективним, так як [PERSON] пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини виключно через те, що був впевнений, що прийняв спадщину за фактом постійного проживання зі своєю матір`ю однією сім`єю. Факт проживання однією сім`єю заявника та його матері в судовому засіданні підтверджено актом депутата Мереф`янської міської ради від 31.08.2025 про проживання [PERSON] з 03.06.2019 за адресою: [ADDRESS] , копією трудової книги, яка підтверджує працевлаштування заявника у м.Мерефа, Харківської області з 2019 на приватній фірмі «Променерго», копією договору на поховання від 30.11.2021 за № 544, виданого на ім`я [PERSON] , копією рахунку на послуги з поховання від 30.11.2021 за № 544 виданого на ім`я [PERSON] , копією квитанції на оплату послуг з поховання, де платником є [PERSON] , копіє медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] від 09.11.2019 р. з посиланням на місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, ст. 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269, 1270 ЦК України. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. П. 6 ст. 294 ЦПК України закріплено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ національними судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших), сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Спадковим майном на яке претендує [PERSON] є будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та він є єдиним спадкоємцем майна покійної матері. Не отримання заявником свідоцтва про право на спадщину полягає в неможливості належним чином довести факт постійного проживання зі спадкодавцем по день смерті останньої, при наявності інших похідних доказів такого факту, тому, підсумовуючи викладені обставини, та практику Європейського суду, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] по день смерті останньої [INFO] для прийняття спадщини [PERSON] не суперечить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відтак, відсутній спір про право. Суд, вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту безумовно породжує юридичні наслідки для заявника. А тому, суд вважає за необхідним встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved