Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на частку за кожною з них у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що спірний будинок, розташований по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом двору були його дружина [PERSON] , діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а отже всім членам колгоспного двору належало право власності на майно у рівних частках. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/5 частку вказаного житлового будинку, яке належало йому за життя як члену колгоспного двору. Спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON] були його батьки [PERSON] та [PERSON] , які в силу положень статей 548, 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину, у зв`язку з чим їхні частки збільшились до 3/10, але юридично її не оформили. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, у тому числі і на 3/10 частки у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з нею за однією адресою, проте юридично її не оформив. Отже, [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини 3/10 частки у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , його частка збільшилась до 3/5. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі і на 3/5 частки у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів [PERSON] та [PERSON] .. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, звернулися до Менської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок. Таким чином, позивачі позбавлені можливості на реалізацію своїх прав на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та вимушені звернутися до суду для їх захисту. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 15 січня 2026 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 лютого 2026 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивачі, представник позивача, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги №3 (4) за 1991-1995 роки, згідно з погосподарським обліком житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований в сільській раді під №3129, станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 21 червня 1979 року по день смерті [INFO] ; членами двору - його дружина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 29 листопада 1990 року по день смерті [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 1973 року; дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 1979 року по [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 1981 року по день смерті [INFO] (а.с.6). Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав на праві власності у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному. [INFO] в с. Гусавка Менського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , яка належала йому за життя як члену колгоспного двору. Спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON] були його батьки [PERSON] та [PERSON] , які в силу положень статей 548, 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину (а.с. 12 на звороті, 13). 01 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, звернулися до Менської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] сина [PERSON] , про що свідчать матеріали спадкової справи № 496/2003 (а.с.66-73). 01 жовтня 2003 року державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на прості іменні акції відкритого акціонерного товариства Чернігівський ремонтно-механічний завод «Жовтневий молот» в кількості 2000 (дві тисячі) штук на суму 500 грн, що належали померлому на підстав Сертифікату відкритого акціонерного товариства Чернігівський ремонтно-механічний завод «Жовтневий молот» №2139, виданого 05 березня 1997 року. У зв`язку з прийняттям [PERSON] та [PERSON] спадщини після померлого сина [PERSON] , їхні частки у майні колишнього колгоспного двору збільшились з 1/5 до 3/10. Інші члени колгоспного двору, а саме [PERSON] та [PERSON] вибули з колгоспного двору у 2000 році та у 1997 році відповідно, про що свідчать виписка з погосподарської книги та копії їх паспортів, з вимогами про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору в межах строку позовної давності не звернулися, а тому їх втратили, у зв`язку з чим частки [PERSON] та [PERSON] у майні колишнього колгоспного двору збільшились до . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13 на звороті). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №671/2011, заведеної за заявою [PERSON] , останній, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до Менської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON] .. Інші спадкоємці відсутні (а.с.66-73). Згідно з довідками, виданими Березнянською селищною радою 03 листопада 2025 року за №440 та виконкомом Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області 18 листопада 2011 року за №1-15/1213, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] , 1938 року народження (а.с.14 на звороті, 70). 16 липня 2012 року державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої дружини [PERSON] .. Отже, [PERSON] успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] належну їй 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , у зв`язку з чим він став власником всього майна колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15). Відповідно до довідки Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 03 листопада 2025 року за № 439, [PERSON] , [INFO] дійсно був зареєстрований та проживав з 21 червня 1979 року по 07 квітня 2016 року у [ADDRESS] , виписаний у зв`язку зі смертю. На час смерті проживав та був зареєстрований один (а.с.15 на звороті). Спадкоємцями померлого [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-11). За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №228/2016, заведеної за заявами [PERSON] та [PERSON] , останні, як спадкоємиці за заповітом, звернулися до Менської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.44-65). 20 квітня 2017 року, 25 січня 2017 року, 28 жовтня 2021 року державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І., спадкоємцям за заповітом померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та недоотриману пенсію. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною нотаріусом Менської державної нотаріальної контори Петрикей К.І. 03 листопада 2025 року за №1561/02-31, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії та відсутністю Державної реєстрації прав власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з інформаційною довідкою, наданою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» 18 вересня 2025 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, погреба В-1 (збудовані в 1967 році), сараю Б-1 (збудований в 1970 році), гаражу б-1 (збудований в 1980 році), убиральні Г-1 (збудованої в 1979 році), ганку (збудований в 1976 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить. Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] 01 жовтня 2025 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , складає 64099,00 грн. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За положеннями п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 грання 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прана на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, колгоспний двір являв собою сімейно-трудове об`єднання, яке існувало тільки тоді, коли його члени своєю працею та коштами приймали участь у накопиченні і підтриманні майна двору. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Отже, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Законом України «Про власність» (вступив у дію 15.04.1991) було скасований інститут колгоспного двору. Однак цей закон не підмінив правового статусу членів колишнього колгоспного двору як власників, щодо майна колгоспного двору, яке належало його членам на праві сумісної власності, тому, всі члени колишнього колгоспного двору після 15.04.1991 були і є власниками майна. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Крім тою, набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.5 ч.1 ст.19 передбачено, що підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, які набрали законної сили. Відповідно до положень ст. 328 (Підстави набуття права власності) Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що по заборонені законом. За положеннями ст. 392 (Визнання права власності) Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності» Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному. [INFO] в с. Гусавка Менського району Чернігівської області помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , яка належала йому за життя як члену колгоспного двору. Спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON] були його батьки [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, у зв`язку з чим їхні частки збільшились у майні колишнього колгоспного двору з 1/5 до 3/10, але юридично їх не оформили. Інші члени колгоспного двору, а саме [PERSON] та [PERSON] вибули з колгоспного двору у 2000 році та у 1997 році відповідно, про що свідчать виписка з погосподарської книги та копії їх паспортів, однак не звернулися з вимогами про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору в межах строку позовної давності, а тому їх втратили, у зв`язку з чим частки [PERSON] та [PERSON] у майні колишнього колгоспного двору збільшились до . [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, у зв`язку з чим він став власником майна колишнього колгоспного двору вцілому. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . Його спадкоємцями за заповітом є його доньки [PERSON] та [PERSON] .. Враховуючи, що право на частки у спірному будинку за спадкодавцями підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] та [PERSON] шляхом задоволення їх позовної заяви у повному обсязі та визнання за кожною з них права власності на частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] ..

Outcome: approved