Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позиція сторони позивача Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 216 202,99 грн, з яких: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 0,00 грн, три проценти річних у розмірі 0,00 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання розмірі 0,00 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 0,00 грн, три проценти річних у розмірі 0,00 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 45240,50 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 4615,98 грн, три проценти річних у розмірі 1174,28 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 73598,51 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 8140,84 грн, три проценти річних у розмірі 1861,34 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 30264,63 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3068,46 грн, три проценти річних у розмірі 708,93 грн, пеня y розмірі 482,07 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 39814,83 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 4120,58 грн, три проценти річних у розмірі 925,58 грн, пеня y розмірі 664,84 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії y розмірі 856,12 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води y розмірі 665,50 грн; - заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 0,00 грн; - заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3243,04 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.05.2018 до 31.10.2021 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типових договорів підготовлені та опубліковано/оприлюднено: - договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085); - на веб-сайті позивача оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyvivteploen/. Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Відповідачі не здійснили належним чином оплату послуг, у зв`язку з чим перед позивачем станом на 31.01.2025 утворилась заборгованість. Окрім того, на підставі договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Фактичні обставини справи, встановлені судом ПАТ «Київенерго» з 01.07.2014 визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. З 01.05.2018 по 31.10.2021 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало КП ««Київтеплоенерго». КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). З 01.11.2021, у зв`язку зі зміною законодавства, КП ««Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Також на веб-сайті КП «Київтеплоенерго» оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ . Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Згідно з даними з Реєстру територіальної громади міста Києва відповідачка-1 - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг, наданих позивачем. Відповідачка долучила до матеріалів справи копії: - квитанції від 23.10.2025 про сплату заборгованості у сумі 60 505,13 грн за послугу з централізованого опалення та постачання теплової енергії; - квитанції від 23.10.2025 про сплату заборгованості за плату за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) у сумі 856,12 грн; - квитанції від 29.10.2025 про сплату заборгованості у сумі 29005,94 грн (3% річних у сумі 4 670,13 грн; інфляційних втрат у сумі 19 945,86 грн; пені у сумі 1 146,91 грн; судового збору у сумі 3243,04 грн); - квитанції від 30.10.2025 про сплату заборгованості у сумі 15000,00 грн за послугу з постачання теплової енергії. Відповідач-2 - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за вказаною адресою, однак [INFO] помер, тому провадження в частині позовних вимог щодо нього слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Норми права та мотиви суду Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (який введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту "б" підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року). Згідно з визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. За приписами ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Згідно з п. 32, 33, 35, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022), плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. У пп. 11 п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Згідно з пп. 6 п. 48 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для правильного її вирішення (постанови Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 727/9295/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18)). Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо боргу за послуги з централізованого опалення / постачання теплової енергії У позовній заяві позивач просить стягнути: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 45 240,50 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4 615,98 грн, три проценти річних у розмірі 1 174,28 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 30 264,63 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3 068,46 грн, три проценти річних у розмірі 708,93 грн, пеня y розмірі 482,07 грн; Суд перевірив надані розрахунки (а.с. 6-7, 10) та встановив, що представник позивача подав до суду так звані «подвоєні розрахунки ЦО/ТЕ + ТЕ», чим штучно збільшив заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 з суми 16 800,59 грн до суми заборгованості 45 240,50 грн, включивши сюди заборгованість з постачання теплової енергії за період 01.11.2021 по 31.01.2025, безпідставно нарахував на таку збільшену суму три відсотки річних та інфляційні втрати, водночас заявивши окрему вимогу про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії за період 01.11.2021 по 31.01.2025 на суму 30 264,63 грн. Тому, заявлена до стягнення заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 на суму 28 439,91 грн (45 240,50 - 16 800,59) та нараховані на нею інфляційні втрати та три відсотки річних є необґрунтованими, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Станом на момент подання позову існувала заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у сумі 16 800,59 грн, та нараховані за період з 01.02.2024 по 31.01.2025 інфляційні втрати на суму 2 162,65 грн, три відсотки річних на суму 504,13 грн. Однак станом на момент ухвалення цього рішення заборгованість у сумі 16 800,59 грн, інфляційні втрати на суму 2 162,65 грн, три відсотки річних на суму 504,13 грн погашені, що підтверджується розрахунками позивача станом на 01.12.2025 та квитанціями про оплату, наданими відповідачкою (а.с. 90, 91), тому провадження у справі у цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Також станом на момент подання позову існувала заборгованість за послуги з теплової енергії у розмірі 30 264,63 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 068,46 грн, три проценти річних у розмірі 708,93 грн, пеня y розмірі 482,07 грн. Однак станом на момент ухвалення цього рішення заборгованість у сумі 30 264,63 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 068,46 грн, три проценти річних у розмірі 708,93 грн, пеня y розмірі 482,07 грн погашені, що підтверджується розрахунками позивача станом на 01.12.2025 та квитанціями про оплату, наданими відповідачкою (а.с. 90, 91), тому провадження у справі у цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Щодо вимог централізованого постачання гарячої води/ постачання гарячої води У позовній заяві позивач просить стягнути: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 73 598,51 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 140,84 грн, три проценти річних у розмірі 1 861,34 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 39 814,83 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 4 120,58 грн, три проценти річних у розмірі 925,58 грн, пеня y розмірі 664,84 грн. Суд перевірив надані розрахунки (а.с. 6-7, 10) та встановив, що представник позивача подав до суду так звані «подвоєні розрахунки ПГВ/ГВ + ГВ», чим штучно збільшив заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 з суми 33 783,68 грн до суми заборгованості 73 598,51 грн, включивши сюди заборгованість з постачання гарячої води за період 01.11.2021 по 31.01.2025, безпідставно нарахував на таку збільшену суму три відсотки річних та інфляційні втрати, водночас подавши окремий розрахунок (а.с. 8) та заявивши окрему вимогу про стягнення заборгованості з постачання гарячої води за період 01.11.2021 по 31.01.2025 на суму 39814,83 грн. Тому, заявлена до стягнення заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 на суму 39 814,83 грн (73 598,51 - 33 783,68) та нараховані на нею три відсотки річних, інфляційні втрати є необґрунтованими, в цій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Окрім того, у травні 2025 року позивач здійснив коригування заборгованості на суму (-) 32 727,55 грн за послуги з постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, тому заборгованість склала: 33 783,68 - 32 727,55 = 1056,13 грн, інфляційні втрати - 122,51 грн, три відсотки річних 29,08 грн. Ці вимоги були обґрунтованими станом на момент подання позову, однак сплачені станом на момент ухвалення цього рішення, тому провадження у справі у цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України Відповідно, відкоригована позивачем сума боргу у розмірі 32 727,55 грн, та нараховані не нею три відсотки річних та інфляційні втрати є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 39 814,83 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4 120,58 грн, трьох процентів річних у розмірі 925,58 грн, пені y розмірі 664,84 грн, то позивач у травні здійснив коригування суми боргу на (-) 41068,86 грн, а тому у цій частині вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Щодо плати за абонентське обслуговування послуг Позивач у позовній заяві просить стягнути: - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії y розмірі 856,12 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води y розмірі 665,50 грн. Станом на момент ухвалення цього рішення відповідачем погашена заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії y розмірі 856,12 грн та заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води y розмірі 665,50 грн, що підтверджується даними особового рахунку (а.с. 83), квитанцією (а.с. 91), тому провадження у справі у цій частині слід закрити. Висновки за результатами розгляду вимог Провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору на загальну суму 56720,80 грн, що складається з: - заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у сумі 16 800,59 грн, та нарахованих за період з 01.02.2024 по 31.01.2025 інфляційних втрат на суму 2 162,65 грн, трьох процентів річних на суму 504,13 грн; - заборгованості за надані з 01.11.2021 послуги теплової енергії у розмірі 30 264,63 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 068,46 грн, трьох процентів річних у розмірі 708,93 грн, пені y розмірі 482,07 грн. - заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у сумі 1056,13 грн, інфляційних втрат у розмірі 122,51 грн, трьох відсотків річних у розмірі 29,08 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії y розмірі 856,12 грн; - заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води y розмірі 665,50 грн. Решта позовних вимог у сумі 216 202,99 - 56 720,80 = 159 482,19 грн є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню, а саме: - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 439,91 (подвоєна сума) (45 240,50 - 16 800,59) грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 453,33 (4 615,98 - 2 162,65) грн, трьох процентів річних у розмірі 670,15 (1174,28 - 504,13) грн; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 72 542,38 (39 814,83 (подвоєна сума) + 32 727,55 (сума коригування) грн, інфляційної складової боргу у розмірі 8 018,33 (8 140,84 - 122,51) грн, трьох процентів річних у розмірі 1 832,26 (1 861,34 - 29,08) грн; - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 39 814,83 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4 120,58 грн, трьох процентів річних у розмірі 925,58 грн, пені y розмірі 664,84 грн. Щодо судових витрат Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що станом на момент звернення до суду позовні вимоги були обґрунтовано заявлені на суму 56 720,80 грн, тому судові витрати зі сплати судового збору мають бути відшкодовані за рахунок відповідачки у сумі 794,39 грн (56 720,80 * 3028,00 / 216 202,99). Оскільки відповідачка сплатила позивачу 3243,04 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору, тому підстав для стягнення 794,39 грн немає. Сума переплати судового збору на користь позивача складає 2 448,65 грн (3 243,04 - 794,39). Щодо зловживання процесуальними правами Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд звертає увагу на те, що представник позивача - адвокат Владислав Коцюба подав до суду «подвоєні» розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення (05.2018 по 10.2021) + теплової енергії (11.2021 по 01.2025), та тієї ж теплової енергії (11.2021 по 01.2025), а також за централізоване постачання гарячої води (05.2018 по 10.2021) + постачання гарячої води (11.2021 по 01.2025), та того ж постачання гарячої води (11.2021 по 01.2025), чим безпідставно збільшив позовні вимоги і в частині основного боргу, і в частині інфляційних втрат, трьох процентів річних, пені та судового збору. Такі дії представника позивача не є добросовісним виконанням процесуальних обов`язків, та призвело до сплати відповідачкою не лише дійсного боргу, але й до сплати неіснуючого. Зокрема, обґрунтованими на момент подання позову були вимоги у сумі 56 720,80 грн, натомість відповідачка сплатила позивачу щонайменше згідно з квитанціями (а.с. 90, 91) загальну суму 105 367,19 грн (включно і судовий збір у розмірі 3243,04). Тобто, сума переплати щонайменше становить 105 367,19 - 56 720,80 - 794,39 = 47 852,00 грн (з яких основна сума переплати - 45 403,35 грн, сума переплати судового збору - 2 448,65 грн). Тому, суд вважає за необхідне попередити позивача та його представника про недопустимість таких дій.

Outcome: dismissed