Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання так як вона продовжує навчатись на денній формі навчання у Хмельницькому національному університеті. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її мати [PERSON] та батько [PERSON] (відповідач) перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.07.2015. На сьогоднішній день її утримує матеріально лише мати. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги їй не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Тому звернулась із даним позовом до суду. 01 грудня 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Попередньо представник подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки в судове засідання не повідомила, пояснень, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Враховуючи вимоги ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у відповідності до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Таким чином, на час звернення позивачки до суду вона є повнолітньою. Згідно довідки декана гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету від 10.09.2025 №47/25 [PERSON] навчається у зазначеному закладі. Термін навчання з 03.09.2025 по 31.12.2026 (а.с.25). Згідно рішення Городоцького районного суду від 20.07.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.22). Відповідно до інформації [INFO] від 22.10.2025 №1687/1/26076, акта службового розслідування та сповіщення сім`ї №74 встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та 28.07.2025 зник безвісти під час виконання бойового завдання за призначенням поблизу населеного пункту Воскресенка, Донецької області (а.с.11-19). Таким чином, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, доказів протилежного матеріали справи не містять. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №ВГ-20251009-70 та копії витягу з ЄРДР 26.08.2025 внесено відомості за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] під час виконання бойового завдання (а.с.12, 30). Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 статті 3 Закону України «Про освіту»). Згідно із ч.ч.1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1 ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] , [INFO] потребує матеріальної допомоги, яку має надавати, зокрема відповідач, оскільки вона не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості та бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У той же час, обов`язок доведення того факту, що особа в силу тих чи інших обставин не може здійснювати сплату аліментів покладається на самого платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, позов підлягає задоволенню . При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Враховуючи викладене та

Outcome: approved