Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 04.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського правління юстиції (актовий запис №375), який було розірвано на підставі заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.03.2017 року у справі №643/1900/17. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час позивач та відповідач проживають окремо, а їх спільна дитина проживає разом з позивачем. Зазначає, що оскільки на даний час саме позивач самостійно фактично утримує дитину, а з відповідачем домовленості щодо матеріального забезпечення дитини вони не дійшли, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання. 16.10.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Хрустовської О.П. надійшов письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на незгоду із вказаними позивачем твердженнями щодо відсутності участі відповідача в житті дитини, оскільки він повною мірою утримує одежу, канцелярію, техніку, гаджети, приставку тощо. Вказує, що своїми систематичними покупками батько закриває абсолютно всі потреби, зокрема, окрім здійснення постійних покупок для сина, відповідач систематично перераховує грошові кошти на банківську картку свого сина. Зазначив, що відповідач жодним чином ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських в його житті та підтримував всі інтереси. Також вказує, що оскільки по досягненню 14 років син має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком і доходами, а також брати участь у судових процесах щодо захисту своїх інтересів, відповідач бажає і надалі виконувати свої батьківські обов`язки, здійснювати матеріальне забезпечення і утримання свого сина, зокрема, здійснювати перерахунок грошових коштів на банківський рахунок свого сина, задовільнити його потреби та підтримувати у всіх інтересах, тому вважає безпідставною позовну заяву, оскільки і без стягнення аліментів повною мірою приймає участь в утриманні свого сина, однак визнає законність вищезазначених вимог у встановлених законом розмірах. Також вказує, що оскільки у відповідача знаходиться на утриманні його малолітня донька [PERSON] , відповідно до Договору між батьками щодовизначення місця проживання та виховання дитини від 20.08.2024 року після розлучення з матір`ю дитини, вихованням та утриманням якої наразі батько займається самостійно, а тому просить позовну заяву задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття на особистий банківський рахунок дитини. 21.10.2025 року до суду від представника позивача адвоката Гребенюк О.О. надійшла письмова відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 22.10.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Хрустовської О.П. надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких просить позовну заяву задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття на особистий банківський рахунок дитини. 23.10.2025 року до суду від представника позивача адвоката Гребенюк О.О. надійшло клопотання про витребування доказів та клопотання про заслуховування та з`ясування думки дитини. 28.10.2025 року до суду від представника позивача адвоката Гребенюк О.О. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить: витребувати у Головного управління ДПС у Харківській області, Код ЄДРПОУ 43983495 (61057, Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, електронна пошта: kh.official@tax.gov.ua) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , в тому числі як фізичною - особою підприємцем, в якості оплати праці на посаді «директора», найманого працівника, отримання дивідендів в якості бенефіціарного власника або з інших джерел за період з 01.01.2023 року по 01.10.2025 року; витребувати у Головного управління ДПС у м. Києві, Код ЄДРПОУ 44116011 (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, kyiv.official@tax.gov.ua) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , в тому числі в якості оплати праці на посаді «директора», найманого працівника, отриманих дивідендів в якості бенефіціарного власника у ТОВ «ДНІПРОВСЬКА СФЕРА» (Код ЄДРПОУ: 44471078) або з інших джерел за період з період з 01.01.2023 року по 01.10.2025 року та надати копії поданої ТОВ «ДНІПРОВСЬКА СФЕРА» (Код ЄДРПОУ: 44471078) податкової звітності за 2023-2025 роки. У судовому засіданні 28.10.2025 року представник позивача адвокат Гребенюк О.О. підтримала клопотання про витребування доказів від 28.10.2025 року та просила його задовольнити, додатково вказавши, що просить не розглядати попереднє клопотання 23.10.2025 року. Також, 28.10.2025 року до суду від представника відповідача - адвоката Хрустовської О.П. надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору. Ухвалою суду від 28.10.2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі. Заяву представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Головного управління ДПС у Харківській області інформацію про доходи /джерела і розмір/ [PERSON] за місцем офіційного працевлаштування і ведення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2024 року по 01 жовтня 2025 року. Витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про доходи /джерела і розмір/ [PERSON] за місцем офіційного працевлаштування і ведення підприємницької діяльності за період з 01 січня 2024 року по 01 жовтня 2025 року. 18.11.2025 року до суду від Головного управління ДПС у Харківській області надійшла витребувана інформація. Ухвалою суду від 16.12.2025 року задоволено заяву представника позивача про виклик для заслуховування думки неповнолітньої дитини. 29.12.2025 року до суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшла витребувана інформація. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти повного задоволення позовних вимог та просили задовольнити їх частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття на особистий банківський рахунок дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 04.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського правління юстиції (актовий запис №375), який було розірвано на підставі заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.03.2017 року у справі №643/1900/17. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказувала, що станом на час звернення до суду дитина проживає разом з нею. Опитаний у судовому засіданні в присутності психолога неповнолітній [PERSON] вказав, що дійсно проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . На даний час навчається у 8 класі Харківського ліцею №156 та додатково відвідує факультативи та вивчає іноземні мови (англійську понеділок, середа, четвер; німецька вівторок, п`ятниця), які оплачує його матір. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд зазначає, що за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, суд, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а відсутність також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При цьому, відповідач під час розгляду справи також не заперечував обов`язку матеріально утримувати свою дитину, проте не погодився із заявленим позивачем розміром аліментів - 1/4 частини з усіх видів його заробітку, та просив визначити їх у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. З даного приводу суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Закон визначає аліменти саме як кошти, шо необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 09.02.2025р. по справі №693/1218/20. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов`язаний довести перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Судом враховується факт несення відповідачем витрат на утримання неповнолітнього сина в частині перерахування йому грошових коштів, оплати медичних послуг, купівлі ліків, подарунків та інших витрат, на підтвердження чого надано докази та що не заперечувалось дитиною під час розгляду справи, проте відповідач, як батько в силу закону зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому спір щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Отже, в разі спору суд має вирішити питання не лише щодо стягнення аліментів, а й визначити їх розмір. В даному випадку звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини свідчить про наявність спору щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, майновий та сімейний стан відповідача, відсутність обставин, що свідчили б про неможливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, а тому вважає встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Також, судом враховано факт того, що на утриманні відповідача перебуває також малолітня дочка, проте, вказана обставина не є підставою для визначення розміру аліментів у меншому розмірі, оскільки усі діти незалежно від того, в якому шлюбі вони народились, мають рівні права на матеріальне утримання, а суд не може допустити дисбаланс у забезпеченні дітей. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення вимог. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред`явлення позову, тобто з 07.10.2025 р. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про необхідність стягнення аліментів на особистий банківський рахунок дитини, є передчасними. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved