Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості в розмірі 21350,79 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) - 10651,40 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі простроченої) - 10699,99 грн, та судові витрати: судовий збір в сумі 2422,40 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 11200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 квітня 2021 року АТ "МЕГАБАНК" та [PERSON] уклали заяву-договір № TDB.2021.0023.10553 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, на підставі якого перший надав останній кредит шляхом установлення відновлювальної кредитної лінії на її поточному рахунку. Сторони договору погодили його конкретні умови, у тому числі розмір ліміту кредитної лінії, тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, розмір обов`язкового мінімального платежу та інші. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, встановивши клієнтці доступний ліміт кредитної лінії та надавши можливість користуватися кредитними коштами. Натомість відповідачка своїх зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 21350,79 грн, з яких 10651,40 грн - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена), 10699,39 грн - заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ "МЕГАБАНК" та ТОВ "ФК "МУСТНГ ФІНАНС" укладено договір № GL1N426240 про відступлення права вимоги, на підставі якого від першого до другого перейшло право вимоги до відповідачки - боржниці за договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021. 27 грудня 2024 року ТОВ "ФК "МУСТНГ ФІНАНС" та ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" уклали договір № 1/12 про відступлення права вимоги, згідно з яким від першого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 на суму 21350,79 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) - 10651,40 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі простроченої) - 10699,99 грн. Ні ТОВ "ФК "МУСТНГ ФІНАНС", ні ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" будь-яких нарахувань не проводили. Представник відповідачки - адвокат Кажук В.Б. у системі "Електронний суд" сформував відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що 02.11.2023 його довірителька від ліквідаторів первісного кредитора отримала вимогу про погашення заборгованості за спірним кредитним договором, тому 09.11.2023 вона сплатила 10652,00 грн, що перевищує розмір тіла кредиту (10000,00 грн), про який було зазначено у вимозі. Щодо суми нарахованої заборгованості за процентами, то вважає, що такі нараховані незаконно. У вимозі ліквідаторів та в розрахунку заборгованості суми прострочених процентів відрізняються. У довідці-розрахунку не конкретизовано порядок та розмір нарахованих процентів, а у виписці не зазначено, яка відсоткова ставка була застосована. Тобто позивач не надав детального розрахунку заборгованості за процентами, що унеможливлює належним чином дослідити та перевірити таку заборгованість. Крім того сума заборгованості за процентами перевищує максимально можливий розмір процентів, передбачений умовами договору, що свідчить про те, що їх нарахування мало місце поза межами строку кредитування. Також позивач не довів, що мало місце реальне відступлення права вимоги за спірним договором, оскільки до матеріалів позову не долучено повного тексту договору відступлення права вимоги із усіма додатками, реєстру прав вимоги або реєстру боржників, у яких окремо та однозначно були б зазначені кредитний договір № TDB.2021.0023.10553 та відповідачка, а також акт приймання-передачі прав вимог, що пітверджував би фактичний перехід права вимоги до позивача. За відсутності таких доказів неможливо встановити ані факт включення спірного кредитного договору до ліквідаційної маси АТ "МЕГАБАНК", ані законність переходу права вимоги до позивача. Щодо заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, то вважає, що такий може становити не більше 2000,00 грн, оскільки позов є типовим, шаблонним та не потребує індивідуальної роботи адвоката. Тобто заявлена до стягнення вартість витрат у розмірі 11200,00 грн є неспівмірною зі складністю справи та затраченим часом на надання послуг, а також не відповідає критерію реальності та розумності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо сформованих клопотаннях просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, останній подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 11.12.2025, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. 29 грудня 2025 року представник відповідачки у системі "Електронний суд" сформував відзив на позов, який цього ж дня скерував позивачу, останній ж сформував клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні 30 грудня 2025 року суд оголосив у судовому засіданні перерву, надавши позивачу можливість ознайомитися із відзивом на позов. В судове засідання 03.02.2026 сторони не з`явилися, їх представники сформували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: із наданих доказів суд установив, що 19 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ "МЕГАБАНК", у зв`язку з чим ознайомилася із основними умовами кредитування у вказаному Товаристві, підтвердженням чого слугує підписаний нею паспорт споживчого кредиту (а.с. 16). Після ознайомлення з основними умовами кредитування [PERSON] уклала із АТ "МЕГАБАНК" заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, за умовами якого банк відкриває клієнту поточнні рахунки, у тому числі № [NUMBER] (у гривні), із максимально доступним лімітом кредитної лінії 200000,00 грн. Строк кредиту 12 міс. Базова процентна ставка річних 56 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30%. Пільговий період 62 дні. Процентна ставка у пільговий період - 0,0001 %. Обов`язковий мінімальний платіж - 0,5 % від використаного кредитного ліміту. Строк дії договору: набирає чинності з моменту підписання заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір уважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою. Заяву-договір [PERSON] підписала власноручно (а.с. 12). Також 19.04.2021 [PERSON] 19.04.20921 погодилась на відкриття поточного рахунку, про що свідчить підписана нею довідка про відкриття рахунків, яка слугує Додатком 1.1 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с. 15). Факт укладення кредитного договору відповідачка не заперечила. Долучений до матеріалів справи Тарифний пакет todobank (а.с. 13-14) суд не бере до уваги, оскільки вказаний документ не містять будь-якого підпису відповідачки, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-договору, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. Як зазначив позивач, на підставі вказаної заяви-договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідачки перед банком утворилась заборгованість. На підтвердження факту користування кредитом позивач надав виписки по особових рахунках [PERSON] (а.с. 18-23, 24-32), з яких суд установив, що мало місце користування кредитними коштами, а також внесення сплат, які спрямовані на погашення процентів. Згідно із довідкою-розрахунком за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 за [PERSON] станом на 03.09.2024 рахувалася заборгованість у розмірі 21350,79 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 10651,40 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 10699,99 грн (а.с. 17). Як зазначив позивач, 09.07.2024 відбувся електронний аукціон, під час якого ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" став переможцем електронних торгів, на які виставлявся пул активів (майна) АТ "МЕГАБАНК", а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними офобами, дебіторська заборгованість фізичних осіб та майнові права за дебіторською заборгованістю у кількості 20054 од. На підтвердження вказаного позивач надав протокол електронного аукціону № FGD001-UA-20240618-01260 (а.с. 35), а також платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 66895 від 31.07.2024, яка підтверджує здійснення оплати лоту за протоколом № FGD001-UA-20240618-01260 (а.с. 39). Після проведення аукціону АТ "МЕГАБАНК" в стані ліквідації (банк) та ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" (новий кредитор) 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоклом № FGD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, уклали договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (боржників)... (а.с. 36-38). Згідно із витягом із Додатку № 1 до договору № GL1N426240 від 03.09.2024, від АТ "МЕГАБАНК" до ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 на загальну суму 21350,79 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 10651,40 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 10699,99 грн (а.с. 40). 27 грудня 2024 року ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" (новий кредитор) уклали договір № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, згідно із яким первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, що належали першому на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним із попереднім кредитором боржників - АТ "МЕГАБАНК", відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021, переможцем яких став первісний кредитор. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти... (а.с. 43-44). Відповідно до витягу із Додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, від ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" до ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 на загальну суму 21350,79 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 10651,40 грн, заборгованості за відсотками - 10699,99 грн (а.с. 46). На підтвердження здійснення сплати за договором № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 позивач надав відповідні платіжні інструкції (а.с. 45). Відповідачка ж, заперечуючи щодо позовних вимог, надала копію вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 11741 від 26.09.2023, в якій заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 була визначена в розмірі 10651,40 грн - за простроченим тілом кредиту, 14170,83 грн - за простроченими процентами (а.с. 91), з яких вона 09.11.2023 сплатила 10652,00 грн, підтвердженням чого слугує відповідна платіжна інструкція (а.с. 92), тому вважає, що свій обов`язок перед кредитором виконала. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до позивача, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. У свою чергу сторона відповідачки позовні вимоги не визнала, вказавши як на безпідставність нарахованої заборгованості, так і на перехід права вимоги до позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: зважаючи на позиції сторін у заявах по суті спору, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що [PERSON] , ознайомившись із умовами кредитування в АТ "МЕГАБАНК", уклала 19.04.2021 зі вказаним Товариством заяву-договір № TDB.2021.0023.10553, який підписала власноручно. Факт укладення договору відповідачка не заперечила, навпаки, на підтвердження виконання його умов надала копію платіжної інструкції про здійснення за ним сплати. Вказане вище свідчить про існування між АТ "МЕГАБАНК" та [PERSON] кредитних правовідносин, які виникли на підставі кредитного договору, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України. Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі укладеного кредитного договору АТ "МЕГАБАНК" надало відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, надавши можливість їй таким користуватися. Факт користування кредитними коштами відповідачка не заперечила. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підтвердження факту користування [PERSON] кредитними коштами та виникнення у неї перед АТ "МЕГАБАНК" заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 позивач надав виписки по особових рахунках останньої, які є належними та допустимими доказами у справі щодо заборгованості за кредитним договором, оскільки вони підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16. З наданих виписок суд установив, що за період із 31.08.2021 до 29.07.2022 відповідачка мала прострочену кредитну заборгованість по спірному договору на загальну суму 10651,40 грн (за тілом кредиту) (а.с. 18, 24), за період із 19.04.2021 до 02.12.2022 прострочена заборгованість за процентами склала 9988,27 грн, із яких відповідачка сплатила 720,00 грн (а.с. 24-30), тому станом на 20.12.2022 заборгованість за процентами вже склала 9268,27 грн (9988,27 грн - 720,00 грн). В період із 12.01.2023 до 02.09.2024 кредитор продовжував нарахування процентів, а відтак утворилася загальна сума заборгованості за процентами в розмірі 21351,39 грн (а.с. 21 звор.). [PERSON] у відзиві на позов зазначила, що вона погасила заборгованість за тілом кредиту, на підтвердження чого надала відповідну платіжну інструкцію. Проте суд звертає увагу на те, що внесена нею 09.11.2023 сплата в розмірі 10652,00 грн (а.с. 92), була зарахована 13.11.2023 кредитодавцем на сплату процентів (а.с. 22 звор.), що відповідає вимогам п. 3 заяви-договору № TDB.2021.0023.10553 (щодо порядку та складових обов`язкового платежу), а відтак непогашеною сумою за нарахованими процентами є 10699,39 грн (21351,39 грн - 10652,00 грн), що і заявляє позивач до стягнення. Разом із тим умовами спірного договору, який укладено 19.04.2019, визначено, що строк кредиту 12 місяців. Натомість договір діє 3 роки, тобто до 19.04.2022. У договорі також міститься умова про те, що якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір уважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. Докази про те, що договір розірваний, у матеріалах справи відсутні, тому суд уважає, що договір продовжив свою дію ще на 3 роки. Проте первісний кредитодавець 26.09.2023 року скерував [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій вимагав протягом п`яти робочих днів з дня отримання даної вимоги погасити заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 та сплатити 10651,40 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 14170,83 грн заборгованості за процентами на зазначений ним рахунок (а.с. 91). Вказана заборгованість за процентами (9268,27 грн + 677,02 грн + 723,71 грн + 653,67 грн + 723,71 грн + 700,37 грн + 723,71 грн + 700,37 грн) була нарахована станом на 30.06.2023, на що вказує виписка по рахунку (а.с. 21 звор.), що також спростовує твердження представника відповідачки про відмінність суми заборгованості за процентами у вимозі та у виписках по рахунках. Тобто первісний кредитор скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, чим змінив строк кредитування. Відповідачка отримала вимогу 02.11.2023, про що вказано у відзиві (доказів протилежного позивач не надав) та відреагувала на неї 09.11.2023, сплативши тільки 10652,00 грн, які зараховані на погашення процентів, про що свідчать виписки по рахунках. Твердження сторони відповідачки про те, що така сплата була спрямована саме на погашення тіла кредиту є голослівники, оскільки у платіжній інструкції такого не обумовлено. Незважаючи на зміну строку кредитування, АТ "МЕГАБАНК" після листопада 2023 року продовжив нарахування процентів, хоча після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18). З урахуванням указаного, з огляду на внесену на погашення процентів суму в розмірі 10652,00 грн та зважаючи на пред`ялення вимоги про сплату кредитної заборгованості, яка отримана в листопаді 2023 року, якою змінено строк кредиту, суд уважає, що підставно нарахованою заборгованістю за простроченими та не сплаченими процентами є сума в розмірі 6390,37 грн (21351,39 грн (всього нарахованих процентів)-10652,00 грн (сплачених процентів) - 700,37 грн - 698,45 грн - 721,73 грн - 698,45 грн - 721,73 грн - 721,73 грн - 46,56 грн (проценти, які були нараховані після отримання вимоги). Підстав для нарахування процентів після пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України суд не встановив, позовних вимог про стягнення таких на підставі ст. 625 ЦК України кредитор не заявив. Спірний договір кредиту також не містить положень щодо обов`язку сплати відсоткової ставки як відповідальності позичальника за невиконання умов договору. Таким чином, відповідачка мала перед АТ "МЕГАБАНК" невиконані зобов`язання за договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 в частині непогашеного тіла кредиту в розмірі 10651,40 грн, нарахованих та несплачених процентів у розмірі 6390,37 грн. Відповдно до ч. 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд визнає загальновідомим той факт, що відповідно до рішення Правління НБУ від 21 липня 2022 року № 362-рш "Про відкликання банківської ліцензії, та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" відкликано банківську ліцензію Банку та прийнято рішення про ліквідацію останнього. Водночас віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18). Під час існування невиконаного грошового зобов`язання за договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 та ліквідаційної процедури на підставі договорів відступлення прав вимог до позивача перейшло право вимоги до відповідачки з виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Факт переходу права вимоги до відповідачки підтверджується вищеописаними договорами про відступлення прав вимоги, реєстрами та платіжними інструкціями та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Натомість таке право відповідачка не спростувала, доказів протилежного не надала, із вимогами про визнання договорів відступлення прав вимог недійсними не зверталася. Твердження ж представника відповідачки у відзиві про те, що позивач не надав доказів того, що до ліквідаційної маси АТ "МЕГАБАНК" увійшло зобов`язання [PERSON] за спірним кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються як умовами договорів про відступлення прав вимог від 03.09.2024 та від 27.12.2024, які укладені відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоклом № FGD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, так і додатками до них, у яких чітко визначено про перехід права вимоги до [PERSON] за договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" слід задловолити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0023.10553 від 19.04.2021 в сумі 17041,77 грн, із яких 10651,40 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 6390,37 грн - прострочена заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами (до 07 листопада 2023 року (п`ять днів після отримання вимоги)). Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 11), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11200,00 гривень. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (79,81 % від заявленої до стягнення суми заборгованості (17041,77 грн * 100 %/21350,79 грн), то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1933,32 грн (2422,40 грн*79,81грн) сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 11200,00 гривень надав: - договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, який укладений між АО "АЛЬЯНС ДЛС" та ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ", в якому визначено порядок сплати АО винагороди за надані послуги, яка визначається виходячи з фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього договору, та зазначається Об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг (а.с. 50-54); додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, в якому визначена вартість послуг (прейскурант) (а.с. 54 звор.), реєстр боржників від 21.07.2025, у якому зазначений боржник [PERSON] (а.с. 56); акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с. 57), згідно з яким АО "АЛЬЯНС ДЛС" надало ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" правничу допомогу відносно боржника [PERSON] на суму 11200,00 грн (1200,00 грн - проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, 10000,00 - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо боржника); ордер на надання правничої допомоги адвокатом Журавльовим С.Г. ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ", який виданий АО "АЛЬЯНС ДЛС" (а.с. 58) та свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю Журавльова С.Г. (а.с. 59). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Однак суд ураховує, що сторона відповідачки заявила клопотання про зменшення розміру судових витрат та про їх неспівмірність з позовними вимогами. З огляду на категорію спору та складність справи, об`єм виконаної адвокатом роботи (написання позовної заяви, при цьому відсутність будь-яких розрахунків, а долучення виписок первісного кредитора), виходячи з необхідності та значимості виконаних дій у справі, їх обгрунтованості, та, враховуючи наявність заперечень зі сторони відповідачки щодо стягнення витрат в заявленому розмірі, фінансовий стан учасників справи, де позивачем є юридична особа, а відповідачкою - фізична особа, яка у зв`язку з необхідністю захисту своїх прав змушена була також понести витрати на послуги адвоката, тому суд уважає, що слід зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 2500,00 гривень, що буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1995,25 грн (2500,00грн*79,81%), тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial