Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У січні 2026 року до Ржищівського міського суду Київської області звернулась [PERSON] із вказаною вище заявою. Стислий виклад позиції заявника. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, у складі якої є житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3211300000:69:025:0272. Вказаний будинок [PERSON] отримала, коли працювала в ПМК № 4. Єдиною спадкоємицею майна після померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] , інших спадкоємців немає. Звернувшись до Ржищівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини через неспівпадіння імені померлої у свідоцтві про народження з іменем, вказаним в акті про передачу жилого будинку від 05 грудня 1990 року. В акті про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями від 05 грудня 1990 року ім`я власника вказано: " [PERSON] ", хоча у свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть та інших документах правильне ім`я - [PERSON] . Згідно відповіді на запит адвоката до ПрАТ "ПМК-4" зазначено, що дійсно в ВАТ "ПМК-4" працювала [PERSON] штукатуром-муляром 4 розряду. Згідно особових рахунків по заробітній платі з 1983 року по 1999 рік [PERSON] значилась як [PERSON] . У 1999 році в особових рахунках по заробітній платі виправлено її ім`я на - [PERSON] . У 2001 році її звільнено як [PERSON] . Зазначала, що державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] оформлено правильно на [PERSON] . Отже, для оформлення правочину, нотаріус поставила вимогу щодо необхідності встановлення факту належності матері акту про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30.06.1990 № 149 у судовому порядку, про що вказано в листі Ржищівської державної нотаріальної контори від 11.12.2025 №218/02-14. У заяві [PERSON] просила встановити факт належності документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, а саме: акта про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями по [ADDRESS] від 05 грудня 1990, згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30.06.1990 №149, затвердженого райвиконкомом 27 листопада 1990 року, - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Заявниця у судовому засіданні вимоги заяви підтримувала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, як користувач "Електронного суду", заперечень проти заявлених вимог не подавав. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що [PERSON] була їхньою сусідкою, проте називали її [PERSON] . Вони знають її родину з 1986 року, всі вони є переселенцями після ЧАЕС. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона знає родину [PERSON] , товаришували сім`ями. Вона працювала разом з [PERSON] в ПМК №4, працювали у виробничому відділі. Ці будинки отримували організації, потім вона займалась оформленням актів про передачу будинків, при цьому документів людей не бачила, були тільки списки людей, серед яких була [PERSON] . Далі вона розносила акти за адресами для підпису. За "життя" з 1973 року вона знала [PERSON] як " [PERSON] ". Судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.48). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.10.2025 встановлено, що зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.46 зворот). Відповідно до акта про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30 червня 1990 року № 149 в становлено, що ПМК -4 передав в особисту власність [PERSON] будинок по [ADDRESS] , та надвірними спорудами (а.с.42). Згідно з архівною довідкою № Кг1025005 від 03 жовтня 2025 року, виданої КП КОР "Київське обласне БТІ" встановлено, що станом на 29 грудня 2012 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі Акта про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями, згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 30 червня 1990 року № 149, затвердженого рішенням райвиконкому № 216 від 27 листопада 1990 року, про що внесено запис до реєстрової книги №12, р.№2805 (а.с.44). Згідно відповіді на адвокатський запит від 22 жовтня 2025 року, наданої ПрАТ "Пересувана механізована колона-4"(а.с.45) встановлено, що дійсно в ВАТ "ПМК-4" працювала [PERSON] штукатуром-муляром 4 розряду. Згідно особових рахунків по заробітній платі з 1983 року по 1999 рік [PERSON] значилась як [PERSON] . У 1999 році в особових рахунках по заробітній платі виправлено її ім`я на [PERSON] . У 2001 році її звільнено як [PERSON] . Вказане підтверджується копією наказу про звільнення (а.с.45 зворот). Згідно зі свідоцтвом про народження (а.с.47) [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] . Після укладення шлюбу [PERSON] змінила дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.47 зворот). Згідно з інформацією, наданою виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області від 07 жовтня 2025 № 02-02-09/3194 встановлено, що [PERSON] на час своєї смерті була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.44 зворот). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 02 лютого 2010 року встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 0,0944 га, кадастровий номер 3211300000:69:025:0272 (а.с.43-43 зворот). Згідно з листом державного нотаріуса Отькало С.В. № 218/02-14 від 11 грудня 2025 року, повідомлено [PERSON] про виявлену розбіжність у записі імені спадкодавця у правовстановлюючих документах, а саме: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із розбіжностями в документах, оформлення спадщини неможливе (а.с.46). Норми права, застосовані судом. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6 ст. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз`яснено в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У вказаному листі Верховного Суду України також зазначено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може подавати особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй. Оцінка суду аргументів заявника, доказів. Судом встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику [PERSON] має юридичне значення для останньої та породжує юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право оформити спадщину та у повному обсязі розпоряджатися спадковим майном. Аналізуючи подані у справі і досліджені в судовому засіданні докази, а також, те, що у вказаному правовстановлюючому документі - що посвідчує право власності на житловий будинок, а саме: акта про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями по [ADDRESS] від 05 грудня 1990 року допущено помилку в записі імені матері заявниці [PERSON] - [PERSON] , замість [PERSON] . Вказаний запис не може бути усунуто іншим шляхом та перешкоджає заявниці в реалізації її права на володіння спадковим майном, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved