Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 36922,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі- ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 6500,00 грн. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника. 27.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27052025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № 63902-01/2025 від 29.01.2025, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] - в сумі 20026,50 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6961,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5915,00 грн сума заборгованості за штрафом; 650,00 грн. сума комісії за видачу кредиту. Нарахування за кредитним договором здійснювались ТОВ «Стар Файненс Груп». ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проведено жодних нарахувань штрафних санкцій. 30.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі- ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 66334-01/2025, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5500,00 грн. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника. 27.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27052025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором № 66334-01/2025 від 30.01.2025, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] - в сумі 16896,00 грн., з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6841,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5005,00 грн сума заборгованості за штрафом; 550,00 грн. сума комісії за видачу кредиту. Нарахування за кредитним договором здійснювались ТОВ «Стар Файненс Груп». ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проведено жодних нарахувань штрафних санкцій. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи з викликом осіб на 10.02.2026 року. 27.01.2026 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому повідомляє, що позивачем не надано належних і допустимих доказів видачі кредитних коштів, фактичного користування цими коштами, а також переходу права вимоги за кредитними договорами до відповідача і набуття статусу кредитора. Нарахування комісій та штрафів вважає неправомірними, та неправильним розрахунок процентів. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не визнає і просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 04.02.2026 року до суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому підтримані позовні вимоги зі спростуваннями позицій відповідача. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до судового засідання також не прибув, але у відзиві на позов вказав, що просить у разі неявки у судове засідання перенести розгляд на іншу дату. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка сторін у даному випадку не є перешкодою для розгляду справи у їхню відсутність, адже судові надано відзив на позов та відповідь на позов, а причина неявки відповідача ніяким чином не обґрунтована, як поважна. Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Згідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За нормами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29.01.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025 (а.с. 8-12), згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 6500,00 грн. Зі строком користування на 120 днів (з 29.01.2025 по 28.05.2025), денною процентною ставкою в розмірі 0,90 % в межах строку кредиту. Повернення кредиту здійснюється згідно погодженого Графіку платежів за кредитним договором, що є Додатком №1 до договору (а.с.13). За умовами Паспорту споживчого кредиту (а.с.14-15) метою отримання кредиту є задоволення особистих потреб позичальника, реальна річна процентна ставка 2572,74 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 14170,00 грн., та включає в себе суму кредиту 6500,00 грн. і проценти за користування кредитом 7670,00грн. Договір, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором. Із загальною вартістю кредиту за кредитним договором, яка включає суму кредиту та проценти за користування кредитом [PERSON] ознайомлений. У відповідності до Договору факторингу №27052025, укладеного 27.05.2025 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Стар Файненс Груп» (а.с.32-33), ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025 від 29.01.2025. За Витягом з Реєстру боржників від 27.05.2025 до Договору факторингу №27052025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025 в сумі 20026,50 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6961,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5915,00 грн. сума заборгованості за штрафом; 650,00 грн. сума комісії за видачу кредиту (а.с.36). Станом на 27.05.2025 розмір заборгованості відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025 від 29.01.2025 становить 20026,50 грн., з яких: 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6961,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5915,00 грн. сума заборгованості за штрафом; 650,00 грн. сума комісії за видачу кредиту (а.с.17-18). На підтвердження позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 63902-01/2025, в якому зазначено період, за який нараховано заборгованість, відсоткова ставка складає 0,90 %, як зазначено у договорі, також дані щодо руху коштів на рахунку, сума, що фактично була отримана відповідачем, а також відомості щодо погашення кредитної заборгованості. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платежі рішення» сервіс онлай платежів іРау.uа від 06.08.2025 №3426_250806142700, товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Між ТОВ «Універсальні платежі рішення» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022. Відповідно до цього договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп». 29.01.2025 22:45:04 на суму 6500,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 638380996, призначення платежу: зарахування 6500,00 грн. на [NUMBER] (а.с.16). Зазначені карткові реквізити вказані самим відповідачем в п.1.6. кредитного договору, як рахунок клієнта, на який необхідно здійснити зарахування коштів. 30.01.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 66334/2025 (а.с. 20-24), згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5500,00 грн. Зі строком користування на 120 днів (з 30.01.2025 по 29.05.2025), денною процентною ставкою в розмірі 0,90 % в межах строку кредиту. Повернення кредиту здійснюється згідно погодженого Графіку платежів за кредитним договором, що є Додатком №1 до договору (а.с.25). За умовами Паспорту споживчого кредиту (а.с.26-27) метою отримання кредиту є задоволення особистих потреб позичальника, реальна річна процентна ставка 2572,74 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 11990,00 грн., та включає в себе суму кредиту 5500,00 грн. і проценти за користування кредитом 6490,00грн. Договір, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором. Із загальною вартістю кредиту за кредитним договором, яка включає суму кредиту та проценти за користування кредитом [PERSON] ознайомлений. У відповідності до Договору факторингу №27052025, укладеного 27.05.2025 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Стар Файненс Груп» (а.с.32-33), ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 66334/2025 від 30.01.2025. За Витягом з Реєстру боржників від 27.05.2025 до Договору факторингу №27052025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 66334/2025 в сумі 16896,00 грн., з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5841,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5005,00 грн. сума заборгованості за штрафом; 550,00 грн. сума комісії за видачу кредиту (а.с.37). Станом на 27.05.2025 розмір заборгованості відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 66334/2025 від 30.01.2025 становить 16896,00 грн., з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5841,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5005,00 грн. сума заборгованості за штрафом; 550,00 грн. сума комісії за видачу кредиту (а.с.29-30). На підтвердження позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 66334/2025, в якому зазначено період, за який нараховано заборгованість, відсоткова ставка складає 0,90 %, як зазначено у договорі, також дані щодо руху коштів на рахунку, сума, що фактично була отримана відповідачем, а також відомості щодо погашення кредитної заборгованості. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платежі рішення» сервіс онлай платежів іРау.uа від 06.08.2025 №3426_250806142700, товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Між ТОВ «Універсальні платежі рішення» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022. Відповідно до цього договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп». 30.01.2025 23:15:02 на суму 5500,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 639342486, призначення платежу: зарахування 5500,00 грн. на [NUMBER] (а.с.28). Зазначені карткові реквізити вказані самим відповідачем в п.1.6. кредитного договору, як рахунок клієнта, на який необхідно здійснити зарахування коштів. Таким чином, судом встановлено, що договори № 63902-01/2025 від 29.01.2025 та № 66334/2025 від 30.01.2025 укладені в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів одноразовим ідентифікатором «відповідно до вимог частини 6 та 8 статті11і статті12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір, грошові кошти відповідачем отримані, але не повернуті. Також позивачем надано всі належні докази переходу до нього прав вимоги первісного кредитора до боржника за кредитними договорами. Позичальником порушені умови договорів щодо повернення наданих кредитів та сплати процентів за користування кредитами. Строк повернення кредитів настав. Визначений позивачем розмір заборгованості за тілами кредитів та процентами відповідає умовам кредитних договорів, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування боржнику заборгованості за штрафами в розмірі 5915,00 грн. та 5005,00 грн. суд виходить з таких положень Закону. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 5.3 Договорів, у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Кредитодавцем, на підставі умов кредитних договорів, у зв`язку з порушенням позичальником строків внесення платежів установлених Графіком платежів, був нарахований штраф в розмірі 5915,00 грн. та 5005,00 грн. Таке нарахування відповідає умовам договору. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час. Отже, на підставі викладеного, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця штрафів за прострочення виконання кредитного зобов`язання. Нараховані штрафи підлягають списанню кредитодавцем. Тому, заявлені до стягнення суми заборгованості за штрафами не підлягають стягненню з боржника. Також, суд не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за комісіями в сумі 650,00 грн. та 550,00 грн. Так, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В кредитних договорах відповідач своїм підписом погодив комісію за надання кредиту, проте позивач не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредиту, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умови кредитних договорів про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними. Крім того, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.» Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у загальному розмірі 1200,00 грн., оскільки надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком позивача. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Отже, позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість в сумі 24802,50 грн.: по тілам кредитів у загальному розмірі 12000,00 грн. та заборгованість за відсотками у загальному розмірі 12802,50 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Отже загалом, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню (67,17%). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (67,17% від 3028,00 грн. = 2033,91 грн.).

Outcome: partial