Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 02.04.2025 звернувся в Шевченківський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачу надані послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , за період з 01.10.2017 по 01.03.2025 існує заборгованість в розмірі 5549,43 грн. Також вважає, що відповідач має сплатити індекс інфляції та 3 відсотки річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 7501,91 грн. Ухвалою Октябрського (нині Шевченківський) районного суду м. Полтави від 10.04.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] до суду відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 25.08.2025 справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.09.2025 справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання прийнято до провадження, залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , заперечення [PERSON] проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, представник відповідача [PERSON] адвокат Александрова Д.С. має зареєстрований електронний кабінет. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.10.2017 по 01.03.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги за вказаний період, що є предметом судового розгляду, не вносилася, заборгованість за вказаний період існує в розмірі 5549,43 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 08.05.2018 в період по 17.07.2024 був власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на підстав договору дарування та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні від 17.07.2024 є власником квартири [ADDRESS] з 17.07.2024. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Оскільки відповідач [PERSON] з 17.07.2024, а відповідач [PERSON] в період до 17.07.2024 є власниками квартири [ADDRESS] , вони є споживачами послуг позивача у відповідні періоди в розумінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів про стягнення заборгованості заявлено обґрунтовано в відповідні періоди. Суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2017 по 01.08.2024 в розмірі 5493,34 грн.; з відповідача [PERSON] - за період з 01.08.2024 по 01.03.2025 в розмірі 56,09 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Разом з тим, для базою нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, базою нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат обраховує суму боргу виходячи із загальної суми заборгованості по квартирі, але не враховує ту обставину, що належним відповідачем в даній справі в період до 01.08.2024 є [PERSON] , а в період з 01.08.2024 [PERSON] , відповідно і база нарахувань в порядку ст. 625 ЦПК України у відповідачів є різними. Оскільки матеріали справи не містять належних розрахунків розміру інфляційних втрат та розміру трьох відсотків річних щодо кожного з відповідачів, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при звернення до суду з позовом було сплачено суму судового збору в розмірі 3028 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial