Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

до суду звернулась адвокат Єрьоміна Є.В. в інтересах [PERSON] та малолітньої [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] .. Заява вмотивована тим, що 15.09.2018 р. між заявником та заінтересованою особою (кривдником), [PERSON] , укладений шлюб, який зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.02.2026 р. Під час спільного проживання [PERSON] неодноразово вчиняв насильницькі дії щодо [PERSON] та її доньки [PERSON] , чим створив неможливі умови для спільного проживання. [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно заявника, зокрема: - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2023 у справі №334/9573/23, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2023 у справі №334/9696/23, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі №334/3800/24, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі №334/3801/24, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі №334/3797/24, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі №334/3798/24, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі №334/3799/24, - постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2024 у справі №334/7651/24 Вказані обставини були встановлені під час судового розгляду кримінального провадження № 12024082050002008 від 04.10.2024. Вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2025 р. в справі №334/760/25 (провадження № 1-кп/334/427/25) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя, та призначене покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік. Окрім того, 17.09.2024 р. о 23 год. 10 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , кричав, вибивав вхідні двері у будинок, стукав у вікна, погрожував, чим порушив вимоги раніше винесеного ТЗП серії АА № 413687 від 15.09.2024 р. з усіма пунктами заборони терміном на 10 діб. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2024 в справі №334/7796/24 (провадження 3/334/3306/24) кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 2 КУпАП. 04.12.2024 р. о 19 год. 55 хв. [PERSON] повторно протягом року вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру по відношенню до заявника в присутності малолітньої дочки [PERSON] , а саме: кричав, словесно ображав, погрожував та вдарив ногою в ногу, чим завдав шкоди моєму фізичному та психічному здоров`ю. Відносно кривдника винесено терміновий заборонний припис та складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 002017 від 04.12.2024р. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2025 р. в справі №334/4/25 (провадження 3/334/312/25) кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 2 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2025 р. в справі №334/2785/25 (провадження 3/334/1159/25) кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 2 КУпАП. Постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2025 р. в справі №334/8741/25 (провадження 3/334/2945/25) кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173 2 КУпАП. Постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2025 р. в справі №334/9403/25 (провадження 3/334/3104/25) кривдника було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173 2 КУпАП. Не зважаючи на неодноразове застосування до [PERSON] заходів, спрямованих на попередження проявів насильства, притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності, кривдник продовжує погрожувати заявнику, сваритись, ображати та залякувати її та її дочку, через що вони перебувають у стані страху, постійної емоційної напруги і виснаження. 11.01.2026 р. у зв`язку із черговим проявом домашнього насильства відносно кривдника винесено терміновий заборонний припис, яким встановлено наступні заходи стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. ТЗП винесено строком на 10 діб. Через страх перед кривдником заявник була змушена разом із дочкою залишити своє житло будинок [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник та її адвокат підтримали свою заяву. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Розглянувши заяву та заслухавши пояснення учасників, суд дійшов до таких висновків. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя, батьків (матір, батька) і дитину (дітей). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями статті 26 названого Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом положень частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно із ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У розумінні вказаного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблений висновок про те, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ "A.V. v. Ukraine", n. 68177, "Enea v. Italy". Практика Європейського суду з прав людини у рішенні "Ірландія про Об`єднаного Королівства", наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , оскільки судом встановлено, що [PERSON] тривалий час вчиняє домашнє насильство стосовно неї та його дії становлять реальну загрозу життю та здоров`ю заявниці та її малолітньої доньки.

Outcome: approved