Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості в розмірі 20869,80 грн, та судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 17.01.2022 між ТОВ «Кошельок» та відповідачкою [PERSON] укладено договір №3413815884-586345 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності. Даний договір укладено за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На підставі зазначеного договору відповідачці надано кредит у розмірі 7000 грн на строк 14 днів, дисконтна відсоткова ставка 0,01% на добу за початковий строк кредитування, 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, у неї виникла заборгованість в розмірі 20869,80 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за сумою кредиту, 13869,80 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № 3413815884-586345 від 17.01.2022 в розмірі 20869,80 грн, судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 15.10.2025 представником відповідачки надано відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що дійсно 17.01.2022 між позивачем та його довірителькою укладено кредитний договір на суму 7000 грн, строком на 14 днів. Пунктом 2.2 договору передбачено можливість позичальника для продовження строку на який надається кредит передбачений п.2.1 договору («Лояльний період»), шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів фактично нарахованих за користування кредитом. Однак, жодних сплат для погашення кредиту [PERSON] не здійснювала, і функції продовження строку кредитування не активувала. Отже, строк кредитування не змінювався. Тому вважає, що позивачем невірно розраховано суму відсотків аж 13869,80 грн, оскільки строк, на який надавався кредит становить 14 днів з 17.01.2022 по 30.01.2022. Таким чином, розмір відсотків становить 9,80 грн (7000 грн х 0,01% х 14). Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є фактично сумою нарахованих процентів за два різні періоди. Тому відповідачка визнає відсотки в розмірі лише 9,80 грн. Просив відмовити в частині позовних вимог, а саме стягнення відсотків у сумі 13869,80 грн, та зменшити суму витрат на правничу допомогу. Представник позивача 17.11.2025 надав додаткові пояснення на відзив, в яких зазначив, що 17.01.2022 на картку отримувача [NUMBER] зараховано 7000 грн. Кредитний договір уважається укладеним. Щодо нарахування відсотків поза межами Лояльного строку кредитування, то в договорі сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2.2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Таким чином, сторони договору погодили продовження строку користування кредитом до 104 днів з моменту укладення договору (14 днів + 90 днів), по закінченню якого у відповідачки виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов договору процентів за користування кредитом, а в позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду, тобто строк кредитування з 31.01.2022 до 30.04.2022 є погодженим сторонами договору. До спливу Лояльного періоду у 14 днів відповідачка не виконала свій обов`язок за договором та не повернула всю суму кредиту та нараховані відсотки за 14 днів. Тобто, відповідачка продовжила користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 104 днів з моменту укладення договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період, розмір яких обумовлений пунктом 3.8 договору, є законним. Просив позов задоволити в повному обсязі. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, її представник у поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності сторони відповідачки, позов визнав частково, а саме основну суму кредиту в розмірі 7000 грн, відсотки в розмірі 9,80 грн, щодо часткового задоволення позову не заперечував. Дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Установлено, що 17.01.2022 між ТОВ "Кошельок" та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 3413815884-586345 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. зв.ст.9-14). На підставі зазначеного договору відповідачці надано кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності та платності (п. 1.1). Кредит надається строком на 14 днів, (далі - "Лояльний період") початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом (п. 2.1-2.2 Договору). Відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 7014 грн, або 100% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 15 грн, або 0% від суми кредиту (п. 3.4 Договору). Між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконано взяті на себе зобов`язання, перераховано на картковий рахунок відповідачки позику в розмірі 7000 грн, що підтверджується листом АТ "Таскомбанк" № 26017/47.1. від 02.07.2025 про підтвердження платежу (а.с.20). Із детального розрахунку заборгованості за Договором № 3413815884-586345 від 17.01.2022 вбачається, що позивачем нараховано заборгованість відповідачки в розмірі 20869,80 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за сумою кредиту, 13869,80 грн - заборгованість за відсотками (а.с.16-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.1 Договору, строк кредитування склав 14 днів (Лояльний період), тобто з 17.01.2022 по 30.01.2022. Договором також передбачено умови продовження строку кредитування, для чого позичальнику необхідно оплатити протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. Як убачається з детального розрахунку заборгованості, відповідачка, обумовлені п. 2.2. Договору дії, для продовження строку кредитування не вчиняла. При цьому п. 3.5 договору щодо продовження дії договору та нарахування відсотків на весь період користування кредитними коштами, суперечить розділу 2 договору, яким чітко обумовлено строки в договорі та порядок його пролонгації, та розміщений в розділі щодо оплати за користування кредитом, тому суд не приймає доводи позивача щодо законності нарахування відсотків поза строком кредитування в 14 днів, обумовленим сторонами. Таким чином, позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитом в сумі 13869,80 грн за період з 17.01.2022 по 30.04.2022 (14 днів +90 днів) після спливу строку кредитування. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] відсотків за користування кредитом в сумі 13869,80 грн, нарахованих після спливу строку кредитування (30.02.2022), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідачки на користь позивача 7009,80 грн, з яких 7000 грн - заборгованість за сумою кредиту, 9,80 грн - заборгованість за відсотками (7000 грн х 0,01% х 14 днів). Щодо стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 813,69 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 10 000 грн, суд, з урахуванням клопотання представника відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, а також часткового задоволення позовних вимог, уважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження, реально затраченого часу адвокатом, тому до стягнення з відповідачки підлягають витрати за надання правничої допомоги в сумі 3359 грн ( що становить 33,59% задоволених вимог). На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved