Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що підприємство забезпечує природним газом квартиру [ADDRESS] . За період з листопада 2021 р. по липень 2025 р. включно по об`єкту за спірною адресою було спожито природний газ на загальну суму 56 969,8 грн. В досудовому порядку отримані послуги відповідачем не сплачені. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу...» на території України. Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі - Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається зокрема за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи. За договором постачання природного газу побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично отриманих послуг у повному обсязі. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» забезпечує природним газом квартиру [ADDRESS] . Відповідач є власником спірнго майна (витяг з Державного реєстру речових прав № 781682351101). Об`єкту газифікації присвоєно ЕІС код № 56XM25A997783126 з номером рахунку № 250039288. Відповідачем фактично отримані послуги з користування природнім газом. За довідкою «Фінансовий стан» за спірною адресою сума заборгованості відповідача за спожитий природний газ за період з листопада 2021 по липень 2025 (включно) становить 56 969,8 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладений певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Розмір позовних вимог підтверджується наданим позивачем розрахунком, відповідачем не спростований. Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними позивачем в процесі розгляду справи. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved