Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

02.10.2025 року [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до Територіальної громади м. Зінькова, в особі Зіньківської міської ради, про визнання незаконними дії та зобов`язати вчинити дії. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2026 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, визнано незаконними дії Зіньківської міської ради щодо ненадання [PERSON] інформації щодо уточненого місця розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, а саме конкретного місця розташування земельної частки (пай) із відповідним викопіюванням пл.. 3,01 умовних кадастрових гектари, що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Енгельса та розташована на території Зіньківської міської та Першотравневої сільської рад Зіньківського району Полтавської області, яку він набув згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21.05.2024р. та ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.10.2024р. по справі № 530/572/24. Зобов`язано Зіньківську міську раду (код ЄДРПОУ 13955982 ) виділити [PERSON] у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності пл. 3,01 умовних кадастрових гектари, що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Енгельса та розташована на території Зіньківської міської та Першотравневої сільської ради. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила Територіальна громада м. Зінькова, в особі Зіньківської міської ради, направивши 19.12.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, тобто в строки, передбачені. Ухвалою апеляційного суду від 19.01.2026 повернуто справу за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Зінькова, в особі Зіньківської міської ради, про визнання незаконними дії та зобов`язати вчинити дії до Зіньківського районного суду Полтавської області для постановлення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при постановленні заочного рішення не були вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрат на правничу допомогу, які відповідно матеріалів заяви становили попередньо 20 000 (двадцять тисяч) грн. оскільки до матеріалів позовної заяви та до розгляду справи по суті позивачем не долучались попередній розрахунок понесених витрат на правову допомогу, не долучався договір про правову допомогу та квитанція про сплату вартості послуг про надання правничої допомоги. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до постанови ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 - згідно із частиною другою статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2026 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 02.05.2025 року. Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що з Зіньківської міської ради на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Стосовно стягнення витрати на правову допомогу, суд зазначає, що попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем не долучався, також в доданих документах відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відсутній договір про надання правової допомоги, отже суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Зінькова, в особі Зіньківської міської ради, про визнання незаконними дії та зобов`язати вчинити дії. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши матеріали справи, надані стороною позивача докази, суд вважає за необхідне стягти з Зіньківської міської ради на користь позивача [PERSON] витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок та відмовити у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved