Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановленою 11.09.2025 Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалою цивільну справу № 128/2508/25 направлено до Христинівського районного суду Черкаської області за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 головуючою по справі визначена суддя Школьна А.В., якою 13.10.2025 постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до свого провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період 2021 2023 років відповідач уклала в електронній формі 3 кредитні договори, за якими отримала в користування грошові кошти на обумовлений із кредитодавцями строк, які зобов`язалась повернути у строки визначені договорами та сплатити проценти за користування ними. Зокрема: 1) 30.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2108959560241, за яким відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 2200 грн строком на один рік зі сплатою процентів, які обраховуються відповідно до п. 1.4 Договору; 2) 30.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2108930862016, за умовами якого відповідач отримала в позику 5 100 грн та зобов`язалась сплачувати за користування грошовими коштами проценти у порядку, визначеному п. 1.4 правочину; 3) 01.10.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено Договір № 00-9691235, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, за яким [PERSON] отримала в користування 1 900 грн та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Позивач стверджує, що відповідач належним чином взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання не виконала, у результаті чого у неї утворилась заборгованість, право вимоги якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» за кредитними договорами № 2108959560241 та № 2108930862016 відступлено ТОВ «Вердикт Капітал». Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за укладеними із [PERSON] договорами відчужило ТОВ «Коллект Центр», яке, у свою чергу, право вимоги до відповідача за плату відступило позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс». Право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9691235 від 01.10.2023 позивач обґрунтовує укладеним 10.04.2024 із ТОВ «Качай Гроші» договором факторингу №1-10042024, відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і до [PERSON] . Заборгованість за вищевказаними кредитними договорами в загальній сумі 25 000 грн, 2 422,40 грн судового збору та 25 000 грн витрат на правову допомогу позивач просить стягнути із [PERSON] . Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просить розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка вручена оператором поштового зв`язку адресату. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Оскільки справа розглянута без участі сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. 26.01.2026 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення у справі відкладено до 16 год 30 хв 05.02.2026. Дослідивши усі надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов таких висновків і такого рішення. Між сторонами склались правовідносини, які врегульовані нормами цивільного законодавства. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи юридичний спір в частині стягнення заборгованості за Договорами про надання фінансових послуг № 2108959560241 від 30.03.2021 та № 2108930862016 від 30.03.2021 суд встановив такі обставини: 30.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі у тексті також первісний кредитор) та [PERSON] укладений Договір про надання фінансових послуг № 2108959560241 «Стандартний» (далі у тексті також Договір № 2108959560241, правочин, Кредитний договір), за умовами якого первісний кредитор взяв на себе обов`язок надати відповідачу кредит без конкретної споживчої цілі, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві анкеті, та складає 2 200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (п.1.1 Договору). Пунктом 1.2. правочину його сторони дійшли згоди про те, що кредит надається на строк, зазначений у заяві анкеті і графіку платежів, який є додатком до Договору №2108959560241 та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту його отримання. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3. Кредитного договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування ним за ставкою 2 % за кожен день строку користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів, не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (п.1.4.а Кредитного договору). Однак, починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. а) Договору, а починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 б) Договору, і починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 в) Договору. Відповідно до п.1.4.1. Договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п.1.4.2. Договору). Умови п.1.9. Кредитного договору визначають, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік. За умовами п.2.1.1.11 позичальник може збільшити строк кредитування на наступний термін за умови сплати позичальником (або на умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень, тощо. У підписаній відповідачем та первісним кредитором 30.03.2021 Анкеті-заяві зазначено, що відповідач просить товариство надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 2200 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 2 200 грн та сплатити проценти у розмірі 704 грн. Невід`ємною частиною Кредитного договору є Додаток №2 «Графік платежів», за змістом якого дата видачі кредиту 30.03.2021, дата платежу 14.04.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 16, чиста сума кредиту 2 200 грн, сума платежу за розрахунковий період 2 904 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 2 200 грн, проценти за користування кредитом 704 грн. Аналогічні умови містить і паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту - 2 200 грн, строк кредитування - 16 днів. Відповідно до Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза, відповідач ввела свої персональні дані, вказала мобільний номер телефону, картку для зарахування грошей [NUMBER] , бажаний розмір кредиту 2 200 грн, строк кредитування 16 днів. Договір укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором V7, що відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 30.03.2021 відповідач заповнила Анкету-заяву для отримання кредиту, де зазначила власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер карткового рахунку [NUMBER] , а також адресу, номер телефону. Відповідач ідентифікована первісним кредитодавцем через систему BankID НБУ. На підтвердження факту перерахування ТОВ «Служба миттєвого кредитування» [PERSON] грошей в сумі 2 200 грн позивач надав довідку ТОВ «Вей Фор Пей» від 04.02.2025, якою підтверджено переказ 30.03.2021 о 19:33:25 коштів в сумі 2 200 грн на картку № [NUMBER] . Із досліджених в судовому засіданні доказів суд також встановив, що 30.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладений Договір про надання фінансових послуг № 2108930862016 «Стандартний», за умовами якого первісний кредитор взяв на себе обов`язок надати відповідачу кредит без конкретної споживчої цілі, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві анкеті, та складає 5 100 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (п.1.1 Договору). Пунктом 1.2. правочину його сторони дійшли згоди про те, що кредит надається на строк, зазначений у заяві анкеті і графіку платежів, який є додатком до цього Договору №2108930862016 та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування ним за ставкою 2 % в день за умови сплати всіх нарахованих процентів, не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (п.1.4.а Кредитного договору). Починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. а) Договору; а починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 б) Договору; і починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 в) Договору. За умовами п.1.4.1. Договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Сума бажаного кредиту у розмірі 5 100 грн та строк кредитування 16 днів вказані відповідачем також у анкеті заяві до договору, графіку платежів, що є додатком № 2 до Договору та паспорті споживчого кредиту. Договір укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зі сторони відповідача [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R5. Грошові кошти в сумі 5 100 грн перераховані 30.03.2021 о 11:37:51 на картку відповідача [PERSON] за реквізитами № [NUMBER] , на підтвердження чого позивач надав датовану 04.02.2025 ТОВ «Вей Фор Пей» довідку. Отже, суд виснує, що позивач довів факт укладення 30.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] кредитних договорів в електронній формі та отримання за ними відповідачем грошових коштів в сумі 2 200 грн та 5 100 грн, відповідно. Доказів повернення отриманих в позику грошових коштів та сплати процентів відповідач суду не надала, а тому порушене право позивача підлягає захисту. 01.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладений Договір факторингу №1-12. Відповідно до додатку №3 до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, Акту прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді на флеш-носії, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 31 632, загальна сума заборгованості складає 60183678,63 грн. Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12, що є Додатком № 3 до договору, право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2108959560241 в розмірі 18 084 гривень, у тому числі: 2 200 грн - тіла кредиту та 15 884 грн боргу за процентами, було відступлено ТОВ «Вердикт Капітал». Із даного реєстру боржників також вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2108930862016 від 30.03.2021 на суму 41 922 гривень, з яких: 5 100 грн тіло кредиту, 36 822 грн заборгованість за процентами. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором №10-01/2023 від 27.11.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307, після чого, з урахуванням умов Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» було відступлено право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 2108959560241 від 30.03.2021 на суму 38 164,06 грн, з яких: 2 200 грн заборгованість за тілом кредиту, 35 964,06 грн заборгованість за нарахованими процентами. За кредитним договором № 2108930862016 від 30.03.2021 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача на суму 88 471,23 грн, з яких: 5 100 грн заборгованість за тілом кредиту, 83 371,23 грн заборгованість за нарахованими процентами. 18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення прав вимоги №18-02/2025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Коллект Центр» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Коллект Центр» і боржниками. Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «Факторинг Партнерс» заміняє ТОВ «Коллект Центр» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Коллект Центр» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 18-02/2025 від 18 лютого 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2108959560241 від 30.03.2021 в розмірі 38 164,06 грн, а за Кредитним договором № 2108930862016 від 30.03.2021 на суму 88 471,23 грн. Згідно підготовленого первісним кредитором розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2108959560241 від 30.03.2021 заборгованість відповідача складає 18 084 грн, з яких: 2 200 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 884 грн заборгованість за процентами. Проценти нараховані [PERSON] за період із 30.03.2021 по 30.11.2021. Після набуття права вимоги до відповідача за Договором № 2108959560241 від 30.03.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» донарахував [PERSON] проценти за користування кредитними коштами за період із 01.12.2021 по 29.03.2022 з розрахунку 7,67% в день в загальній сумі 20 080,06 грн. Таким чином, борг відповідача зріс до 38 164,06 грн. Як слідує із здійснених ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» розрахунків, донарахування процентів відповідачу послідуючі кредитори не здійснювали. Тому позивач просить стягнути по Договору № 2108959560241 від 30.03.2021 заборгованість в сумі 38 164,06 грн. Досліджуючи розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 2108930862016 від 30.03.2021 суд встановив, що первісний кредитор ТОВ «Служба миттєвого кредитування» нарахування відсотків відповідачу здійснювало із 30.03.2021 по 30.11.2021. За вказаний період кредитодавець нарахував [PERSON] 36 822 грн процентів. У послідуючому проценти відповідачу нараховувались ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 7,67% в день від суми кредиту. Товариство, як правонаступник ТОВ «Служба миттєвого кредитування», за період із 01.12.2021 по 29.03.2022 нарахувало [PERSON] 46 549,23 грн процентів. Таким чином загальний борг відповідача за кредитним договором № 2108959560241 від 30.03.2023 зріс до 88 471,23 грн, з яких: 5 100 грн заборгованість по тілу кредиту, 83 371,23 грн заборгованість за процентами. Ні позивач, ні його попередник ТОВ «Коллект Центр» проценти відповідачу не нараховували. Оскільки доказів повернення отриманих в борг коштів за договорами в сумі 2 200 грн та 5 100 грн [PERSON] не надала, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та задовольняє. Перевіряючи доводи позивача щодо заявленого до стягнення розміру процентів за укладеними [PERSON] із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитними договорами, суд враховує, що за імперативним правилом ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 30.03.2021 [PERSON] підписавши анкети-заяви, виявила бажання отримати в ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у розмірі 2 200 грн та 5 100 грн, відповідно, з орієнтовним строком повернення кредиту 16 днів та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 2 200 грн, сплативши 704 грн процентів, та 5 100 грн кредитних коштів і 1632 грн процентів. Згідно з п. 1.2., 1.3., 1.4.1., 1.4.2. Кредитних договорів кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до договору та є його невід`ємною частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Пунктом 1.4. кожного із кредитних договорів визначено проценти, які розраховуються в межах погодженого сторонами 16 денного орієнтовного строку повернення кредиту, а також проценти, які нараховуються у разі неповернення кредиту протягом 16 днів. Пунктом 1.9. кредитних договорів передбачено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. У паспортах споживчого кредиту та графіку платежів також встановлено строк кредитування 16 днів. Отже, сторонами у Кредитних договорах погоджено суму кредиту в розмірі 2 200 грн та 5 100 грн, строк кредитування, який становить 16 днів, розмір процентів за користування кредитом, які складають 2% в день від суми кредиту, а також розмір процентів, які нараховуються у разі порушення визначеного строку повернення кредиту, які становлять: 1,64% в день та застосовуються з наступного дня після орієнтовного строку повернення кредиту, 1,38% в день та застосовуються з 15 дня після орієнтовного строку повернення кредиту2,65% в день та застосовуються з 30 дня після орієнтовного строку повернення кредиту. Доводи позивача про те, що кредити надавалися на 1 рік суд відхиляє, а ці умови правочинів щодо строку кредитування, зважаючи на їх нечіткість та двозначність трактує на користь споживача. Також, вирішуючи юридичний спір, суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) виклала такі правові висновки щодо змісту поняття «користування кредитом». За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому. Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) і вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає. За наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору № 2108959560241 від 30.03.2021, взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому із неї на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 2 904 грн, з яких: 2 200 грн заборгованість за основною сумою боргу та 704 грн заборгованість за процентами. Згідно Договору про надання фінансових послуг № 2108930862016 від 30.03.2021 із [PERSON] з урахуванням погодженої відсоткової ставки та строку кредитування на користь позивача стягненню підлягає заборгованість в сумі 6 732 грн, яка складається із 5100 грн заборгованості за тілом кредиту та 1632 грн заборгованості за процентами. Щодо заборгованості за Договором позики №00-9691235 від 01.10.2023 суд встановив такі обставини та дійшов такого рішення: 01.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9691235 (далі по тексту - Договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за яким кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 31N52. Відповідач ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші». Позичальник акцептувала договір № 00-9691235 від 01.10.2023 шляхом його підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - 31N52, який надісланий їй на номер телефону. Відповідно до п. 2.8 Договору сума кредитного ліміту складає 1 900 грн та перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Строк дії кредитної лінії відповідно до п. 1.3 Договору становить 120 календарних днів. Дата повернення кредиту 29.01.2024. У пункті 1.4 Договору сторони погодили, що процентна ставка є фіксованою. Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена 0,11 % в день. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5 % від суми кредиту, що складає - 95 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 6 749,18 грн. Орієнтовна річна процентна ставка 6749,18%. Долучений позивачем до позову та досліджений судом Паспорт споживчого кредиту містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписаний представником кредитодавця та [PERSON] в електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з наданою ТОВ «Платежі Онлайн» інформаційною довідкою №647/04 від 22.04.2024 [PERSON] 01.10.2023 на платіжну картку № [NUMBER] проведено успішну виплату кредиту в сумі 1 900 грн. За даними розрахунку первісного кредитора сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-9691235 від 01.10.2023 становить 7 647,50 грн, з яких: 1 900 грн заборгованість за сумою позики, 5 652,50 грн заборгованість за процентами та 95 грн заборгованість за комісією. Відсотки нараховані відповідачу за період із 01.10.2023 по 29.01.2024, тобто в межах строку кредитування та згідно погодженої сторонами відсоткової ставки. 10.04.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали Договір факторингу №1-10042024, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за кредитним договором № 00 - 9691235. За даними витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-10042024 від 10.04.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника за Договором № 00 9691235 від 01.10.2023 в розмірі 7 647,50 грн, з яких: 1 900 грн - борг за тілом кредиту та 5652,50 грн - залишок заборгованості за звичайними відсотками, 95 грн - заборгованість за комісією. Позивач донарахування відсотків відповідачу не проводив. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки відповідач отримала в користування 1 900 гривень кредитних коштів та у строки визначені Договором їх не повернула, позовна вимога про стягнення тіла кредиту в розмірі 1 900 грн, 5 652,50 грн процентів та 95 грн - комісії, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» на суму 17283,50 грн (2904 грн + 6732 грн + 7647,50 грн), що становить 15,43% від ціни позову, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 373,77 грн (2422,40 грн*15,43 %). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи відомо, що на підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 1247 від 01.05.2025 щодо примусового стягнення заборгованості із [PERSON] , витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, відповідно до якого Адвокатським об`єднанням надано товариству послуги на суму 25 000 грн. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Дослідивши докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, віднесення справи до категорії малозначних, незначної складності, наявність узгодженої та усталеної судової практики, невеликий обсяг досліджених доказів, розгляд справи за відсутності сторін, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 25 000 грн не відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи та необхідних процесуальних дій сторони, а тому суд вважає за необхідне зменшити їх до 5 000 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на 15,43 % від ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить: 771,50 грн (5000грн*15,43%). На підставі викладеного та

Outcome: partial