Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ "Цикл Фінанс" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 01 грудня 2018 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2021692138. ТОВ "Цикл Фінанс" набуло всіх прав вимоги за кредитним договором № 2021692138 від 01.12.2018 року відповідно до Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021, укладеного між ТОВ "Цикл Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп" наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі Договору факторингу №437/ФК/-20 від 11.12.2020 року укладеним між ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" та ТОВ "Діджи Фінанс", які були раніше відступлені по договору №11/2/20 від 11.12.2020 року укладеним між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Діджи фінанс". У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 10830,33 грн, судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У судове засідання сторони не викликалися. Відповідач про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою сайту Укрпошти, де зазначено, що відправлення вручено особисто 15.01.2026 року, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 01 грудня 2018 року між АТ "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2021692138, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 8971,00 грн на придбання товару у продавця та у розмірі 1507,13 грн на придбання послуг зі страхування, загальний розмір кредиту 10828,13 грн. Дата остаточного повернення кредиту 01 грудня 2020 року (а.с. 22). Крім того, 01 грудня 2018 року відповідач підписав заяву-анкету на отримання кредиту/опитувальний лист (а.с. 25) та паспорт споживчого кредиту (23). 11.12.2020 року між АТ "ОТП БАНК" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено Договір факторингу № 11/2/20, у відповідності до умов якого АТ "ОТП БАНК" передав (відступив) ТОВ "Діджи Фінанс" за плату, а ТОВ "Діджи Фінанс" прийняв належні АТ "ОТП БАНК" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору(а.с. 30-34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 року, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2021692138 в сумі 10830,33 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в сумі 10828,13 грн, заборгованість по відсотках в сумі 2,20 грн (а.с. 15). 11.12.2020 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп", укладено Договір факторингу № 437/ФК-20, у відповідності до умов якого ТОВ "Діджи Фінанс" передав (відступив) ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" за плату, а ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" прийняв належні ТОВ "Діджи Фінанс" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 46-49).. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 437/ФК-20 від 11.12.2020 року, ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2021692138 в сумі 10830,33 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в сумі 10828,13 грн, заборгованість по відсотках в сумі 2,20 грн (а.с. 17). 12.04.2021 року між ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" та ТОВ "Цикл Фінанс" укладено договір факторингу № 12/4/21, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Укрфінанс Груп" передав (відступив) ТОВ "Цикл Фінанс" за плату, а ТОВ "Цикл Фінанс" прийняв належні ТОВ "ФК "УКРФІНАНС ГРУП" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 39-42). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12/4/21 від 12.04.2021 року, ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідачаи за кредитним договором № 2021692138 в сумі 10830,33 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в сумі 10828,13 грн, заборгованість по відсотках в сумі 2,20 грн (а.с. 16). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув позивачу грошові кошти та проценти за користування грошовими коштами, тому суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 3000,00 грн, суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25 серпня 20205 року, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 14 листопада 2025 року, яким визначена загальна вартість робіт у розмірі 3000,00 грн. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 3000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved