Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вельничук Я.І., звернулась в суд з позовом про визнання заповіту недійсним до відповідача [PERSON] , де третьою особою на стороні позивачки є приватний нотаріус Штефюк Н.В., де третьою особою на стороні відповідача є приватний нотаріус Олійник Ю.М. Просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 04 липня 2022 року на ім`я [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. 04.07.2022 року та зареєстрований в реєстрі за №479. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного: домоволодіння будинок [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 1,357 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в м.Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області, кадастровий номер 7320510400:02:002:0035, земельної ділянки площею 1,357 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в м.Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області, кадастровий номер 7320510400:02:002:0036. Зазначила, що вказане нерухоме майно було їй заповідано матір`ю [PERSON] , яка пояснювала, що була у нотаріуса Штефюк Н.В. в м.Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області і там склала заповіт. 20 липня 2023 року подала заяву про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Штефюк Н.В. було заведено спадкову справу спадкодавця [PERSON] . При оформленні спадщини дізналась про наявність заповіту, який складений [PERSON] 04.07.2022 року на користь [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М., яким все своє майно заповіла [PERSON] . Про наявність зазначеного заповіту та про наміри матері скласти даний заповіт їй не було відомо. Вважає, що заповіт, посвідчений 04.07.2022 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М., складений особою, яка через власний психічний, фізичний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій. [PERSON] з 2015 року хворіла і неодноразово лікувалась з приводу об`ємного утворення лівої лобно-тім`яної частки з поширенням на коліно і корпус мозолістого тіла, ішемічну хворобу серця, диф.карджіосклероз, постійну фібріляцію передсердь, нормосистолічна форма, гостре порушення мозкового кровообігу. З 2015 року в неї відмічалось погіршення стану, була неодноразова втрата свідомості, загальна слабкість, хиткість при ходьбі, порушення пам`яті та сну. Всі ці захворювання прогресували, [PERSON] періодично лікувалась в стаціонарних умовах неврологічного відділення. Про важкий стан здоров`я [PERSON] і проблеми із свідомістю та пам`яттю внаслідок пухлини головного мозку і наслідків її утворення свідчить медична документація за роки її лікування. З копії заповіту на ім?я [PERSON] вбачається, що заповіт складений удома в [PERSON] в [ADDRESS] в зв`язку із станом здоров`я заповідача [PERSON] .. Нотаріус при цьому вказує, що перевірив дієздатність [PERSON] , однак зазначена обставина викликає великий сумнів, в зв`язку з тим, що ряд захворювань, на які страждала матір можуть свідчити про відсутність здорового розуму, ясної пам`яті та розуміння значення своїх дій. [PERSON] оселився в будинку матері за домовленістю з нею, оскільки [PERSON] потребувала допомоги по господарству в зв`язку із хворобою, а в нього не було прописки, після судових процесів він був позбавлений житла. За взаємною згодою він був приписаний в будинок матері, став там проживати, а як оплату за проживання допомагав по господарству і доглядав за матір`ю. Оскільки перебувала на заробітках за кордоном, не могла дбати про матір, допомагала їй матеріально. Зазначила, що постійно спілкувалась із матір`ю, посилала їй кошти, посилки, наміру написати заповіт на користь [PERSON] вона не висловлювала, навпаки говорила про те, що заповіла хату їй, як єдиній дочці, скаржилась на стан здоров`я, на погану пам`ять і періодичну втрату свідомості. [PERSON] , протягом останніх років свого життя перебувала у важкому стані, а у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не могла усвідомлювати правильність та наслідки своїх дій. Посилаючись на ч.1 ст.225, ч.2 ст.1257 ЦК України, вважає, що заповіт підлягає скасуванню, оскільки [PERSON] в силу своєї хвороби не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що разом з [PERSON] проживав у фактичних шлюбних відносинах протягом сімнадцяти років, допомагав по господарству, разом вели спільний побут. В період хвороби доглядав та допомагав [PERSON] , піклувався про неї, як про дружину. У липні 2022 року [PERSON] виявила бажання залишити заповіт, в зв`язку з чим до них додому приїхала приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. та засвідчила волевиявлення [PERSON] , яка перебувала у свідомому стані, чітко розуміла значення своїх дій. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що спірний заповіт від 04 липня 2022 року був складений спадкодавцем [PERSON] добровільно, усвідомлено та за відсутності будь-якого тиску, у встановленій законом нотаріальній формі. На момент посвідчення заповіту спадкодавець перебувала у ясній свідомості, розуміла значення своїх дій та могла керувати ними, що було перевірено нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії. Посилання позивача на наявність у спадкодавця захворювань саме по собі не свідчить про її недієздатність чи нездатність усвідомлювати значення своїх дій у момент складення заповіту. Більшість медичних документів, долучених позивачем, датовані періодом після посвідчення заповіту, а відтак не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження доводів про недієздатність спадкодавця на час його складення. Жодних судово-психіатричних висновків або рішень суду про визнання спадкодавця недієздатною позивачем не надано. Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу понад 17 років проживав разом зі спадкодавцем, перебував із нею у фактичних шлюбних відносинах, здійснював постійний догляд, забезпечував лікування та побутові потреби. У зв`язку з цим складення заповіту на користь відповідача є логічним, обґрунтованим та таким, що відповідає реальній волі спадкодавця. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання треті особи приватний нотаріус Штефюк Н.В., приватний нотаріус Олійник Ю.М. не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. 12.11.2024 року допитана в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] показала, що у липні 2022 року було здійснено виклик нотаріуса до місця проживання особи для складання заповіту. По приїзду, перевірила цивільну дієздатність [PERSON] , остання надала їй свій паспорт та РНОКПП. Після цього оцінила стан [PERSON] , яка хворіла, не могла ходити, але вона усвідомлювала свої дії та їх значення. [PERSON] пояснила, що в неї є дочка, яка їй не допомагає, а чоловік [PERSON] їй допомагає, доглядає, лікує, переодягає. Розповідала, що зареєструвала [PERSON] до свого будинку, який їй допомагає, а дочка придбала квартиру у м.Чернівці і всі гроші йдуть на її оплату. Пояснила, що раніше складала заповіт на дочку з правом для проживання [PERSON] , але передумала, хоче все своє майно залишити чоловіку. Також зазначила, що як у нотаріуса сумнівів щодо цивільної дієздатності [PERSON] не виникало, фізичні обмеження були. Одного дня поспілкувалась з [PERSON] , а наступного дня на підставі наданих документів посвідчила заповіт. Перед посвідченням заповіту запитала чи [PERSON] не передумала, остання прочитала заповіт та самостійно підписала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] була її двоюрідною сестрою, постійно спілкувались. [PERSON] проживала у м.Вашківці з [PERSON] біля 15-ти років. Коли приходила до [PERSON] провідати, то остання спілкувалась з нею. Була свідком як [PERSON] сварився з [PERSON] , бо її дочка [PERSON] не надсилає гроші. [PERSON] казала, що все своє майно залишить дочці [PERSON] , але [PERSON] навіть після її смерті буде проживати в будинку. Перед смертю [PERSON] дуже хворіла, на її питання нічого не відповідала, просто дивилась. У липні 2023 року зустріла [PERSON] , який сказав, що [PERSON] дуже хвора, напевно буде помирати та розказав про останній заповіт, де все переписано на [PERSON] . Вважає, що [PERSON] не могла свідомо залишити все [PERSON] . Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити виходячи з наступного. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 06 липня 2023 року Центром надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №79; копією свідоцтва про народження позивачки Серія [NUMBER] , виданого повторно 16.11.2012 року з даних якої вбачається, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження позивачки Серія [NUMBER] від 06.12.2004 року з даних якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 08.08.1993 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з наступного: земельна ділянка площею 1,357 га, кадастровий номер 7320510400:02:002:0035, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернівецької області, Вижницького району, м.Вашківці; земельна ділянка площею 1,357 га, кадастровий номер 7320510400:02:002:0036, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чернівецької області, Вижницького району, м.Вашківці; земельна ділянка площею 0,0858 га, кадастровий номер 7321582900:03:013:0026, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 47,4 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 98,40 кв.м, житловою площею 62,60 кв.м. 1/6 частка у праві приватної спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №339001736 від 13.07.2023 року. 04.07.2022 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. посвідчено заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №479 згідно якого, [PERSON] на випадок своє смерті зробила наступне розпорядження: усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що, за законом матиме право заповіла [PERSON] . Цей заповіт складено і підписано в двох примірниках об 15 год. 30 хв., перший з яких видається заповідачу, а другий залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. Заповіт прочитано та підписано особисто. Підпис: [PERSON] . Заповіт записаний нотаріусом, зі слів [PERSON] . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. У зв`язку із станом здоров`я заповідача [PERSON] заповіт складено та посвідчено удома за адресою: [ADDRESS] . Особу встановлено, дієздатність перевірено, що підтверджується його копією. З довідки Вашківецької міської ради №293 від 20.07.2023 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , в даному будинку проживав та був зареєстрований: [PERSON] співмешканець, дата реєстрації 11.10.2018 року. Позивачкою долучено медичну документацію [PERSON] в період за 2021 рік та 2023 рік. На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачами суду доказів не надано. На виконання ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2023 року генеральним директором КНП «Вижницька БЛІЛ» надано відповідь №01-22/1527 від 22.11.2023 року з даних якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ЛІТ з 09.05.2023 року по 19.05.2023 року та з 24.05.2023 року по 01.06.2023 року. З матеріалів спадкової справи №74/2023 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається наступне: 20.07.2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Штефюк Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ; 20.06.2018 року [PERSON] залишила заповіт згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що, за законом матиме право заповіла [PERSON] і встановила особистий сервітут на право довічного і безоплатного користування належним їй житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , що входить до складу спадщини, в інтересах [PERSON] ; 21.07.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Штефюк Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка залишила на його ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. 04 липня 2022 року за реєстром №479; Вирішуючи позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, суд застосовує такі норми права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами другою, третьою та четвертою статті 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У частині 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом встановлено, що: 04.07.2022 року під час складення та посвідчення заповіту [PERSON] її особу та дієздатність перевірено уповноваженою на те особою приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М., за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків та місця проживання; особистий підпис [PERSON] у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, й обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Під час допиту як свідка приватний нотаріус [PERSON] підтвердила, що на момент посвідчення заповіту [PERSON] була дієздатною, розуміла значення та наслідки своїх дій, її волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, а також що під час складання заповіту вона повністю усвідомлювала свої дії. Посилання позивачки та її представника стосовно того, що у зв`язку з станом здоров`я (пухлиною головного мозку) [PERSON] мала проблеми зі свідомістю та пам`яттю є недоведеними та судом до уваги не беруться, оскільки сама по собі, наявність у [PERSON] онкологічного захворювання, за відсутності у справі інших доказів, не дозволяє суду дійти висновку про абсолютну її неспроможність в момент підписання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Єдиним способом для визначення наявності такого стану особи на момент складення заповіту є призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Верховний Суд у постанові від 25.11.2021 у справі № 210/573/19 зазначив, що обов`язковість вимог ст.105ЦПК України щодо призначення судової-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за ст.225ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта, в цьому випадку, є належним доказом медичного характеру в розумінні ст. 77 ЦПК України. Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2023 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи страждала психічними захворюваннями, психічними розладами діяльності та поведінки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у момент вчинення нею правочину заповіту від 04.07.2022 року? 2. Чи могла [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з урахуванням її психічного стану, у момент підписання заповіту 04.07.2022 року, розуміти значення своїх дій та керувати ними? 19.09.2024 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №713/3230/23, провадження №2/713/30/24 з медичною документацією, без виконання ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.12.2023 року, оскільки позивачем не була здійснена оплата за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] . Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2025 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи мала психічний розлад діяльності та поведінки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент вчинення нею правочину заповіту від 04.07.2022 року? 2. Чи могла [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 04.07.2022 року? 02.01.2026 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №713/3230/23, провадження №2/713/30/24 з медичною документацією, без виконання ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.05.2025 року, оскільки: В порядку черговості, експерти ознайомились з наданими матеріалами та медичною документацією. В процесі ознайомлення виявлено, що відомості про стан здоров`я [PERSON] на період 2022 року містяться тільки в медичній карті амбулаторного хворого у вигляді одного щоденникового запису, який зроблено лікарем 23.08.2022 (місяць виправлений), тобто, після вчиненого правочину, і який носить малоінформативний характер щодо психічного стану [PERSON] . Інша надана на дослідження медична документація містить дані про стан здоров`я останньої за період 2021 та 2023 роки, тобто, в термін до і після укладання правочину. Окрім того, у цій мед документації відсутні відомості саме про стан психічного здоров`я [PERSON] . За даних обставин, експертами не може бути проведена повна та об`єктивна оцінка психічного стану [PERSON] на період який цікавить суд, а саме на момент вчинення нею правочину - заповіту від 04.07.2022 року, та, відповідно, не може бути проведена призначена судом посмертна СПЕ відносно [PERSON] . Таким чином, призначення та проведення посмертної судово-психіатричної експертизи є єдиним процесуальним способом встановлення психічного стану особи на момент складання заповіту. Водночас проведення такої експертизи у даній справі виявилося неможливим з огляду на відсутність достатніх, повних та об`єктивних медичних даних щодо психічного стану [PERSON] саме у період, що має значення для вирішення спору, а саме на момент підписання заповіту 04.07.2022 року. За відсутності висновку посмертної судово-психіатричної експертизи та інших належних доказів медичного характеру, які б підтверджували наявність у заповідача психічних розладів, що унеможливлювали усвідомлення значення своїх дій або керування ними, суд дійшов висновку, що позивачкою та її представниками не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявності підстав, на які вони посилалися у позові і, які б мали наслідком недійсність заповіту. З урахуванням наведеного, встановивши, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків, підписаний особисто заповідачем, зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала її дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, ст.129 Конституції України, ст.ст.15, 16, 202, 203, 205, 207, 215, 1233, 1247, 1251, 1252, 1254, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed