Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 28.12.2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 539499, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в строки, визначені договором. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором. Зазначають, що на виконання умов вищевказаного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав та не повернув кредит, а також не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого у нього перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виникла заборгованість в розмірі 17840,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 15840,00 грн. Також зазначають, що 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило право грошової вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року, в розмірі заборгованості боржника [PERSON] перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеної в реєстрі боржників в розмірі 17840,00 грн. 14.11.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року в розмірі 17840,00 грн. Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року в розмірі 17840,00 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, надали клопотання, в якому просили розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують протии заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, приични неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав. У відповідності ч. 1 ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 539499, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн. строком на 365 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день (803 % річних), знижена процентна ставка 0,01 % в день (3,65 % річних), що підтвердується копіями: договору про надання споживчого кредиту, додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту, паспорту споживчого кредиту. Договір підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора Х993, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] в розмірі 2000,00 грн. підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-23198 від 22.12.2025 року. З розрахунку заборгованості за період з 28.12.2022 року по 23.12.2023 року вбачається, що на виконання умов договору про надання споживчого кредиту [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконував не належним чином, що станом на 01.02.2024 року спричинило виникнення простроченої заборгованості перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в розмірі 17840,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 15840,00 грн. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило право грошової вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року, в розмірі заборгованості боржника [PERSON] перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеної в реєстрі боржників в розмірі 17840,00 грн. Вказане підтверджується копією договору факторингу, копією акту приймання-передачі реєстру боржників, копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року. 14.11.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року в розмірі 17840,00 грн. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] 28.12.2022 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 539499, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 17840,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 15840,00 грн. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 01022024, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 539499 від 28.12.2022 року, боржника [PERSON] в розмірі 17840,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет» позивачу ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підтверджується: ордером на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377, договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, актом № 1115 від 10.11.2025 року наданих послуг та детальним описом до нього, в яких зазначений розмір винагороди за надану правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Правилами ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на те, що позивачем вимоги процесуального закону щодо строку і порядку подачі доказів про витрати на правничу допомогу дотримані, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. З врахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача мають бути стягнені витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved