Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Шумило Н.М. звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 20.07.2018 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 396. Вказуючи на те, що 20.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 396. Подружнє життя у сторін не склалося. За час їхнього спільного проживання виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сім`ю, моральні та духовні цінності. Останнім часом позивач та відповідачка подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. У кожного з них своє життя. Виходячи з цього позивач вважає, що їх шлюб з відповідачкою існує лише формально. Перебування в даному шлюбі суперечить інтересам кожного з них. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] , що унеможливлює розірвання шлюбу між сторонами у позасудовому порядку. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2026 року прийнято цивільну справу до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 32). Представник [PERSON] - адвокат Шумило Н.М. до суду направила заяву про розгляд справи без участі Позивача та його представника (а.с.32). [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява про визнання позову. В якій просила розірвати шлюб з [PERSON] та відновити дошлюбне прізвище [PERSON] (повністю [PERSON] ) (а.с.9-10). Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання позову відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 20.07.2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №396, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 20.07.2018 року (а.с. 8, 15). Вд шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 13). У відповідності до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Вимоги про відновлення дошлюбного прізвища, змінивши прізвище « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] » підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Наречені мають право обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами (ч. 1 ст. 35 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органі реєстрації актів цивільного стану. Якщо шлюб між сторонами розривається в судовому порядку, а питання про повернення дошлюбного прізвища стороною не ставиться, і такий висновок не міститься в резолютивній частині рішення, орган реєстрації актів цивільного стану не може змінити прізвище на вимогу одного із подружжя в момент реєстрації розірвання шлюбу. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Враховуючи, що представник позивача просила не стягувати судовий збір із відповідачки суд його не стягує, а залишає за позивачем.

Outcome: approved