Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить: стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» (код ЄДРПОУ 19292651) на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі в розмірі 64 449 грн. 57 коп., з яких: 54 408 грн. 00 коп. заборгованість з орендної плати за 2023-2026 роки; 7 841 грн. 73 коп. інфляційне збільшення боргу та 2 199 грн. 84 коп. 3 % річних та судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 01 вересня 2019 року між [PERSON] (далі - позивач) та ПСП «Агрофірма «Роднічок» (далі відповідач) був укладений договір оренди землі. Так, 28 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 8 000 грн. 00 коп., що в силу положень ч. 1 ст. 264 ЦК України вважається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. В той же час, в порушення умов п. 9 Договору, ПСП «Агрофірма «Роднічок», як Орендар прострочило виконання грошового зобов`язання, а саме не сплативши в повному обсязі орендну плату за 2023, 2024, 2025 роки та 2026 роки у строки передбачені договором оренди землі. Згідно з проведеними розрахунками загальний розмір позовних вимог [PERSON] до ПСП АФ «Роднічок» складає: 64 449 грн. 57 коп., з яких: 54 408 грн. 00 коп. заборгованість з орендної плати за 2023-2026 роки; 7 841 грн. 73 коп. інфляційне збільшення боргу та 2 199 грн. 84 коп. 3 % річних. При зверненні до суду позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10.09.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представником відповідача подано відзив, в якому позов не визнається. Відзив мотивований таким. 01 вересня 2019 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Роднічок» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6520387500:04:007:0005, загальною площею 3,42 га, строком на сім років. Дата державної реєстрації основного договору - 10.02.2020 року (є в матеріалах справи). Відповідно до пункту 9 договору оренди, загальний розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою становить 15602,00 грн. (є в матеріалах справи). Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), наймач (орендар) звільняється від сплати орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Обставинами, за які орендар не відповідає є форс-мажорні обставини та обставини непереборної сили. 24.02.2022 р. Законом України № 2102-IX був затверджений Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.202022 р., яким на всій території України введений воєнний стан, що підтверджено листом Торгово-промисловою палатою України. Воєнний стан введений внаслідок військової агресії рф, що супроводжувалося та супроводжується окупацією одних територій, ведення активних бойових дій на других територіях, мінування, обстріл інших територій. Листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (додається). В даному випадку, ПСП «Агрофірма «Роднічок» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, що підтверджується Витягом з ЄДР (додається). Земельна ділянка, яка орендується, знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської сільської ради, тобто, на території, яка знаходилась в тимчасовій окупації з 01.03.2022 р. до 11.11.2022 р., та де велися активні бойові дії, що було реальною постійною загрозою життю та здоров`ю людей, була забрудненою/ замінованою вибухонебезпечними предметами, а також є територією можливих бойових дій з 11.11.2022 р. по сьогоднішній день, що підтверджується наказом Мінінтеграції від 22.12.2022 № 309 із змінами та доповненнями, яким затверджено Переліки територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Після деокупації, землі були не придатні для використання, у зв`язку із їх забруднення вибухонебезпечними предметами, внаслідок активних бойових дій, що також є незалежними від Орендаря обставинами. Починаючи з 11.11.2022 р. ведеться робота з розмінування об`єктів, полів, та інших територій. 09.02.2023 року за № 00027 підприємство направило звернення до Представництва «ХАЛО ТРАСТ» в Україні з проханням надати допомогу у розмінуванні територій, проте відповіді на нього не отримало. Подібні звернення також були направлені до Центру протимінної діяльності, Державної екологічної інспекції України та інших компетентних установ (додається). 07.08.2025 року ПСП «Агрофірма «Роднічок» направило до Херсонської обласної військової адміністрації запит № РД/Вих0278 щодо надання інформації про проведення робіт із розмінування територій у межах Чорнобаївської громади (додається). 22.08.2025 року підприємство отримало відповідь Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-51-9226/0/25/46, у якій було зазначено, коли та які саме роботи проводилися на земельній ділянці з кадастровим номером 6520387500:04:007:0005, яка перебуває у власності позивача та в оренді ПСП «Агрофірма «Роднічок». Разом із відповіддю був наданий Акт № 7 від 28.12.2024 року, яким підтверджено факт проведення розмінування та очищення зазначеної земельної ділянки частково лише 28.12.2024 р. (додається). Зокрема, підприємство не могло провести посівну та збиральну кампанії, а відтак отримати будь-які доходи від її використання в т.ч. у 2024 та 2025 р.р., враховуючи аграрний рік, який стосується циклу сільськогосподарських робіт та пов`язаних з ними процесів, який включає підготовку ґрунту, посів, догляд за посівами, збір урожаю та інші дії, що є частиною аграрного сектору економіки. Станом на сьогоднішній день, частина земель Чорнобаївської сільської ради залишається забрудненою/замінованою, що підтверджується ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/ ) (Інтерактивна мапа, на якій відображуються місця, на яких вже виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, та ступінь загрози від них згідно наявної у ДСНС інформації (похибка локалізації становить до 30 м). Рекомендовано використовувати інформацію з інтерактивної мапи при відвідувані місць, на яких велись бойові дії. Тобто, це загальнодоступна інформація. Таким чином, форс-мажорні обставини продовжуються по сьогоднішній день. Таким чином, у 2022-2025 роках ПСП «Агрофірма «Роднічок» було об`єктивно позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність на земельній ділянці. Тобто, ПСП «Агрофірма «Роднічок» не використовувало земельну ділянку Позивача внаслідок обставин, не залежних від ПСП «Агрофірма «Роднічок». Також зазначає, що протягом зазначеного періоду від орендодавця [PERSON] не надходило жодних звернень щодо сплати орендної плати. У даній ситуації орендар не мав можливості використовувати земельну ділянку у зв`язку з обов`язковим зупиненням діяльності через проведення активних бойових дій, тимчасову окупацію території та її подальше замінування. Таким чином, відповідно до статті 762 ЦК України, ПСП «Агрофірма «Роднічок» підлягає звільненню від сплати орендної плати за період фактичного невикористання ділянки. Відповідач дійсно здійснював окремі платежі у 2023 році у розмірі 4000 грн. та 2025 році у розмірі 4000 грн., але ці суми були сплачені Відповідачем добровільно, не у відповідь на будь-які претензії чи інші вимоги Позивача досудового врегулювання спору. Тому, не є визнанням наявності заборгованості чи іншого обов`язку. Для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, відсутні підстави, оскільки ці нарахування є похідними (додатковими) від основного зобов`язання, а основне зобов`язання відсутнє в силу ст. 762 ЦК, і відсутнє його порушення. В даному випадку, сума позову, обсяг доказів по справі, кількість складених процесуальних документів, обсяг витраченого часу є невеликими та не підтверджують заявлену суму, враховуючи і те, що це не перша подібна справа даного Адвокату (Адвокатом Харченко Д. подано декілька позовів про стягнення з ПСП «Агрофірма «Роднічок» орендної плати за оренду його земельної ділянки. Тобто, є готовий проект позову та напрацьована стратегія, відсутня потреба у додатковому часі для аналізу чинного законодавства та судової практики, тощо). Адвокатом не надано детального опису наданих послуг та підтвердження здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, здійснені дії, тощо. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що саме по собі посилання відповідача на введення на всій території країни воєнного стану та наявність листа Торгово-промислової палати України без доведення орендарем, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку не може вважатись обставинами непереборної сили у даній справі. Той факт, що в країні введено воєнний стан і земельна ділянка позивача з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала в окупації не стосується предмета спору так як предметом позовних вимог є заборгованість з орендної плати за 2023 - 2026 роки. У платіжній інструкції від 09.05.2024 року та платіжній інструкції в розділі Призначення платежу зазначено: Орендна плата, згідно договору, а відтак будь-які твердження відповідача про добровільну сплату цих сум або про їх призначення в якості матеріальної допомоги не відповідають фактичним обставинам справи. Наявність форс-мажору не може бути підставою для невиконання зобов`язань і не звільняє від виконання обов`язків за договором, не змінює строків виконання. Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив відповідно до якого вважає обставини, наведені у позові та відповіді на відзив необґрунтованими, оскільки позивач зазначає, що відсутні обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили та неможливістю виконання умов договору. В період активних бойових дій, забруднення землі вибухонебезпечними предметами, Відповідач не міг використовувати землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . У даній ситуації, Відповідач не знав, не міг передбачити початку війни, наслідків бойових дій та окупації територій України, а також не міг та не може на це вплинути і це унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові та заявах, поданих у справі, просив їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та заявах поданих у справі, просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 вересня 2019 року між [PERSON] та ПСП «Агрофірма «Роднічок» був укладений договір оренди землі. Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 6520387500:04:007:0015 сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з п. 9 цього ж Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки приватної власності визначені і погоджені сторонами в такому розмірі: 15 602 (п`ятнадцять тисяч шістсот дві) грн. за земельну ділянку та виплачується наступним чином:- до 01.09.2022 року за 2023 рік;- до 01.09.2023 року за 2024 рік;- до 01.09.2024 року за 2025 рік;- до 01.09.2025 року за 2026 рік. 28 грудня 2023 року та 07 лютого 2025 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 8 000 грн. 00 коп., призначення платежу оренда плата. За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За положеннями ст.ст.21,22вказаногоЗаконуорендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. За положеннямист.24 вказаного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Згідно з ч.1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Водночас, відповідно до норм частин четвертої, шостої статті 762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає При цьому, підставою для застосування норми частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Отже, для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. У такий спосіб підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі наведеної правової норми він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати. Таким чином, звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду №910/14244/20 від 12.04.2023 року. В обґрунтування свої заперечень представник позивача посилався на ту обставину, що на території України введено воєнний стан з 24.02.2022 року, території на, якій розташована земельна ділянка перебувала під тимчасовою окупацією російських військ, у зв`язку з чим є непридатною до використання у зв`язку із забрудненням вибухонебезпечними предметами. 28 лютого 2022 року Торгово-Промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії російської федерації проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану. Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас, навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року cправа №910/7679/22. Встановлено, що орендована відповідачем земельна ділянка кадастровий номер 6520387500:04:007:0005, загальною площею 3,42 га, сільськогосподарського призначення, розташована на території Чорнобаївської сільської ради, Білозерського району, Херсонської області. Як вбачається з Переліку територій, на яких ведуться (велися)бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 територія Чорнобаївської сільської територіальної громади була тимчасово окупована російськими війська ми у період з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року. Відповідач по суті заперечує проти позовної вимоги про стягнення орендної плати, вказував про те, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства, а було обумовлено військовою агресією російської федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, окупацією території Херсонської області, на якій розташована орендована земельна ділянка та забрудненням вибухонебезпечними предметами земельної ділянка, яка орендована. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, а тому прийшов до висновку про те, що чинним законодавством унормовано те, що підтвердженням настання дії форс-мажорних обставин, як умови можливості звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору, є саме сертифікат Торгово-промислової палати України. Однак, матеріали справи не містять такого сертифікату. Тягар доказування повної неможливості користування об`єктом оренди внаслідок дії обставин непереборної сили покладається на орендаря, однак останній належними доказами не довів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що воно було позбавлено можливості виконувати свої зобов`язання за договором оренди. Факт введення воєнного стану на території України та окупація вказаної земельної ділянки, що могли призвести до забруднення із забрудненням вибухонебезпечними предметами, не може свідчити про очевидну неможливість використання відповідачем її у своїй господарській діяльності, а отже неможливість виконання останнім взятих на себе зобов`язань з орендної плати. Адже самі по собі лише посилання на вказаний факт без надання належних доказів на підтвердження неможливості виконання відповідних зобов`язань за договором оренди землі не можуть бути підставою для звільнення від вказаних зобов`язань Крім цього, суд зазначає, що представником відповідача за період з 2022 року не було надано жодного повідомлення позивачу про неможливість виконання обов`язків за договором оренди земельної ділянки за договором від 01.09.2019 року Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 54 408 грн. 00 коп. за 2023-2026 роки; про інфляційне збільшення боргу 7 841 грн. 73 коп. та про 3 % річних 2 199 грн. 84 коп. є обґрунтованою, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім цього, згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 968,96грн. понесений позивачем під час звернення з даним позовом до суду та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., надано договір про правову допомогу, детальний опис робіт. Заперечення сторони відповідача щодо розміру правової допомоги є необґрунтовані. Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Outcome: approved