Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.12.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") та [PERSON] укладено кредитний договір № 793035785 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно перейшов на офіційний сайт товариства, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів у кредит, в якій вказав свої персональні дані, у тому числі й банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в розмірі 12 500,00 грн, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклав кредитний договір. Договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового паролю ідентифікатора PARR-2638. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними у передбачені договором строки не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 28.11.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (далі - ТОВ "Таліон Плюс") та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року та в якій договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції. У подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткові угоди № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року та № 32 від 31.12.2023 року, якими продовжено строк дії договору факторингу відповідно до 31.12.2022 року, до 31.12.2023 року та до 31.12.2024 року. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 291 від 02.07.2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 793035785. 19.12.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (далі - ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс") та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 19/1224-01, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" відступило фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" їх прийняло та передало грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19.12.2024 року до договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 793035785. 08.07.2025 року між ТОВ "ФК "ЕЙС" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, за умовами якого позивачу передано (відступлено) за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 59 964,72 грн. Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 793035785 від 06.12.2023 року в розмірі 59 964,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 497,34 грн; заборгованість за процентами в розмірі 47 467,38 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано письмові докази, що становлять банківську таємницю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви позивач просить розглядати справу за відсутності його представника та у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в його відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 06.12.2023 року [PERSON] було залишено заявку на отримання грошових коштів в кредит, на підставі якої 06.12.2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено кредитний договір № 793035785 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.35). Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора PARR-2638. Зокрема, 06.12.2023 року о 23:54:05 год., ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (а.с.53). Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору № 793035785 від 06.12.2023 року кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 12 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Згідно з пунктом 2.2. кредитного договору сума кредитного ліміту, вказана у пункті 2.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12 500,00 грн 06.12.2023 року (пункт 2.3. кредитного договору). Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Згідно з пунктом 2.5. кредитного договору загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору. Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому пунктом 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (пункт 3.1 кредитного договору). Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно з пунктом 3.3. кредитного договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1 575,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 05.01.2024 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (пункт 7.1. кредитного договору). Відповідно до п. 7.2. кредитного договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1.закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1. договору; 7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. У пункті 7.3. кредитного договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 05.01.2029 року. Згідно з пунктом 7.4. кредитного договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; 7.4.2. після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. У пункті 8.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування протягом дисконтного періоду кредитування визначено у пунктах 8.3.1., 8.3.2. кредитного договору. Відповідно до пункту 11.1. кредитного договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. 28.11.2018 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року (а.с.88). 28.11.2019 року ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.93). 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року та в якій договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції (а.с.94). 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.99). 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року (а.с.99). 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року (а.с.100). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 291 від 02.07.2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 29 053,86 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.86). Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс" відбулося відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього). 19.12.2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 19/1224-01 (а.с.80). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19.12.2024 року до договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 року від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 59 964,72 грн (а.с.77). 08.07.2025 року між ТОВ "ФК "ЕЙС" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, за умовами якого позивачу передано (відступлено) за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі (а.с.70). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 59 964,72 грн (а.с.67). Таким чином, позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження тієї обставини, що первісний кредитор ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ "Таліон Плюс", яке передало право грошової вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", а останнє передало право грошової вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС", яке як черговий правонаступник кредитора набуло право вимоги за кредитним договором № 793035785 від 06.12.2023 року. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 793035785 від 06.12.2023 року укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладення між ним та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитного договору. Разом з тим без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету договір між сторонами не був би укладеним, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Одночасно з підписанням договору товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надано довідку, з якої вбачається, що на виконання кредитного договору № 793035785 від 06.12.2023 року, укладеного з [PERSON] , кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію в розмірі 12 500,00 грн, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг на платіжну карту № [NUMBER] (а.с.107). Згідно з листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/15061 БТ від 07.11.2025 в банку на ім`я [PERSON] відкрито рахунок та випущено картку № [NUMBER] , а також виявлена операція по надходження грошових коштів у сумі 12 500, 00 через сервіс іншого банку. (а.с.141 ). Таким чином, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картку відповідача № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 12 500,00 грн, що підтверджується й платіжним дорученням (а.с.9). В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] не пройшов ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Отже, укладення кредитного договору № 793035785 від 06.12.2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] знайшло своє підтвердження. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадка додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право кредитора за кредитним договором № 793035785 від 06.12.2023 року, яке в подальшому передало право грошової вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", а останнє передало право грошової вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС", як черговому правонаступнику кредитора, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У кредитному договорі № 793035785 від 06.12.2023 року сторони, діючи відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору. Також сторонами було погоджено строк дії договору, що набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання (пункт 11.1. кредитного договору). Наведене свідчить про те, що проценти за користування кредитом нараховувалися в межах дії кредитного договору відповідно до умов кредитного договору. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 793035785 від 06.12.2023 року становить 59 964,72 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 497,34 грн; заборгованість за процентами в розмірі 47 467,38 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.60). Таким чином, всупереч умов кредитного договору відповідач свого зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 964,72 грн суду не надано, відповідач не скористався своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 29.08.2025 року № 23564 (а.с.121). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України). Згідно з положенням частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved