Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи яку зазначила, що 08.11.2013 між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 20.05.2014, актовий запис № 648. Дитина зареєстрована за адресою реєстрації матері - у будинку [ADDRESS] . Дитина є внутрішньо переміщеною особою разом із позивачем. Спільне життя між ними не склалось з причин різних поглядів на життя та щодо обов`язків чоловіка і дружини. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.10.2015 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Дитина постійно проживала і проживає разом з матір`ю, де і зареєстрована. Наразі до відповідача вже тривалий час застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.12.2015 позов [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і тому, згідно із ст. 164 СК України, повинен бути судом позбавлений батьківських прав. Таким чином, позивач вважає за потрібне звернутись до суду за захистом свого права та інтересів дочки [PERSON] шляхом подання позову про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.09.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити та врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - за адресою зазначеною у позові, а також через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву не направив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, за наявними у справі матеріалами, просили при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] підтримують в повному обсязі, проти позову не заперечують. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області до суду не з`явився, причин неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2013 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2013 року, актовий запис № 1029 від 08.11.2013 року /а.с. 6/. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.14-15) Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.12.2015 стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно. (а.с.15-16). 15.05.2017 Старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 15.05.2017. (а.с.16-17) Починаючи із 25.08.2015 [PERSON] аліменти взагалі не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 141227 грн., що підтверджується довідкою розрахунком № 50000 від 14.06.2024. (а.с.18-20). 03.01.2023 року позивач [PERSON] та її донька змінили своє місце проживання, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.01.2023 № 3008-5002477703 та від 03.01.2023 року № 3008-5002477739, виданих Управлінням соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві адміністрації(а.с. 13-14). [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, що стверджується письмовими доказами. Всі дані обов`язки відносно дитини здійснює позивачка самостійно, так як дитина постійно проживає з нею, вона її виховує, піклується про її стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, створює їй необхідні умови, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання від 13.11.2025. Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією надано висновок від 27.01.2026 №107-743 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить той факт, що тривалий час відповідач не бачив дитину, не спілкується, добровільно не надає будь-якої допомоги на її утримання, не проявляє інтересу до життя, здоров`я та розвитку, про що зазначила позивачка у своєму позові та безпосередньо у судовому засіданні, та це не спростовано відповідачем. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання доньки. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дитини, на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування його своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та позивачем фактично відсутній, відповідач тривалий час не виявляє до неї батьківського піклування, її не відвідує, долею доньки не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved