Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі), через свого представника, адвоката Шурубора В.І., звернулися в суд з позовом до ТОВ «ВП «Полісся» та ТОВ «Техресурс» (далі - відповідачі), у якому просили: 1. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 09 серпня 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 4,9993 га, кадастровий номер 3222082900:01:010:0002, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 4,9993 га, кадастровий номер 3222082900:01:010:0002. 2. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 01 червня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Зелена Хвиля», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 4,7542 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0008, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, та додаткові угоди, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 4,7542 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0008. 3. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 01 червня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Зелена Хвиля», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 3,9360 га, кадастровий номер 3222082900:02:002:0039, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, та додаткові угоди, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 3,9360 га, кадастровий номер 3222082900:02:002:0039. 4. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 02 січня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Зелена Хвиля», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 3,9189 га, кадастровий номер 3222082900:01:005:0002, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, та додаткові угоди, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 3,9189 га, кадастровий номер 3222082900:01:005:0002. 5. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 01 червня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Зелена Хвиля», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 4,4826 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0007, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, та додаткові угоди, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 4,4826 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0007. 6. Розірвати договір оренди землі № б/н укладений 01 червня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Зелена Хвиля», щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки площею 6,1690 га, кадастровий номер 3222082900:02:001:0113, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, та додаткові угоди, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», а також усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою шляхом припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурс» та повернути [PERSON] в придатному для цільового використання стані земельну ділянку площею 6,0690 га, кадастровий номер 3222082900:02:001:0113. Позов мотивований тим, що позивачі є власниками вищевказаних земельних ділянок, що підтверджується, зокрема, інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Між позивачами як орендодавцями та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля», ТОВ «ВП «Полісся» як орендарями було укладено Договори оренди землі та Додаткові угоди до них відносно спірних земельних ділянок (далі Договори, Спірні Договори). В подальшому, орендар ТОВ «ВП «Полісся» відчужив право оренди ТОВ «Техресурс». За умовами Спірних Договорів, відповідачі мали сплачувати позивачам орендну плату у грошовій формі протягом строку дії Договорів за кожен рік користування земельними ділянками. Сплата орендної плати визначена сторонами до 31 грудня поточного року. Однак, станом на час звернення до суду з даним позовом відповідачами не було не сплачено позивачам орендну плату за 2022-2024 роки, у зв`язку з чим позивачі не отримують кошти, які розраховували отримувати за умовами Договорів, що і стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. ІІ. Рух справи 12.08.2025 позовна заява надійшла до суду. 12.08.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 22.09.2025, яке в подальшому відкладалося на 15.10.2025, 10.12.2025 та 04.02.2026, у зв`язку з клопотаннями представників сторін. 22.09.2025 ухвалами суду у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Техресурс» адвоката Приходька І.С. про роз`єднання позовних вимог відмовлено, а також витребувано у Вишгородської районної державної адміністрації Київської області докази по справі. 10.12.2025 суд постановив ухвалу, якою визнано ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» неналежним відповідачем та виключено його з кола відповідачів у цивільній справі №366/2580/25, а також у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Приходька І.С. про неналежність відповідача ТОВ «ВП «Полісся» у справі №366/2580/25 відмовлено. ІІІ. Позиції сторін Представник позивачів, адвокат Шурубор В.І., в судове засідання з`явився, вимоги, зазначені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів ТОВ «ВП «Полісся» та ТОВ «Техресурс» Приходько І.С. та Кришталь О.О. (в режимі відеоконференції) проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Окрім того, 19.09.2025 представник відповідача Приходько І.С. подав до суду заяву про неналежність відповідача та заперечення проти позову, у яких посилається на те, що несплата орендної плати відбулась внаслідок непереборної сили (агресії рф проти України). Торгово-промислова палата України опублікувала на своєму офіційному сайті відповідний лист, згідно з яким агресія зс рф є форс-мажорною обставиною. Крім цього, представник відповідача зазначає, що він не є належним відповідачем, оскільки в порядку ч. 5 ст. 93 ЗК України право оренди відчужене ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс», а тому останній має відповідати за позовом. 09.12.2025 представник позивачів подав заперечення, у якому зазначив, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» не підтвердив наявність безпосередньо в нього форс-мажорних обставин сертифікатом ТПП, який і є доказом настання обставин непереборної сили. Щодо належності відповідача ТОВ «ВП «Полісся» зазначив, що оскільки Договори оренди землі та Додаткові угоди укладено з ним, відповідно останній за його умовами мав сплачувати орендну плату за 2022-2024 роки, а не ТОВ «Техресурс», якому продано право оренди, тому ТОВ «ВП «Полісся» є належним відповідачем. 30.01.2026 представник відповідача ТОВ «ВП «Полісся» Приходько І.С. подав до суду додаткові пояснення у справі, зміст яких є аналогічним доводам заяви про неналежність відповідача та запереченням проти позову. Витребувані ухвалою суду від 22.09.2025 докази від Вишгородської районної державної адміністрації Київської області надійшли 26.09.2025 року. IV. Встановлені судом обставини та застосовані норми 4.1. Встановлені обставини справи [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,9993 га, кадастровий номер 3222082900:01:010:0002, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (далі Інформація з ДРРП) від 01.04.2025, номер інформаційної довідки: 420587878. 09.08.2019 між [PERSON] як орендодавцем та ТОВ «ВП «Полісся» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір). Згідно з п. 1.1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (витягу (інформаційної довідки) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) р/н 1891148832220 від 09.08.2019. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. (п. 2.6 Договору). За п. 3.1 Договору, його укладено на строк 7 (сім) років, сплив якого розпочинається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку Договір та право оренди є чинними до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Відповідно до п. 4.1 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4965,51 грн за рік оренди. Згідно з п. 4.2 Договору, із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року, яку орендар перераховує на банківський рахунок орендодавця та/або через касу орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку (п. 4.5 Договору). Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2019. Як вбачається з Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025, право оренди належної позивачу спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «Техресурс». Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2023-2024 роки (остання виплата грудень 2022 року). Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №02/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,7543 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0008, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №600646 та Інформацією з ДРРП від 28.05.2025, номер інформаційної довідки: 428945403. 01.06.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір). Згідно з п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 3222082900:01:001:0008 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 51 730,00 грн. (п. 5 Договору). За п. 8 Договору, його укладено на строк 10 (десять) років. Термін дії договору розпочинається з дати державної реєстрації права оренди на дану земельну ділянку. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2069,20 грн. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року, на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами (п. 11 Договору). За положеннями абзацу 4 п. 28 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п.п. 41, 42 Договору, за невиконання чи неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2016. 28.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою право оренди вищевказаної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ВП «Полісся», тобто відбулась заміна сторони орендаря. Окрім того, вказаною Додатковою угодою сторони домовилися внести зміни у Договір та викласти його в наступній редакції, зокрема: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. Договір укладено строком на 10 (десять) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4034,47 грн за рік оренди.» Як вбачається з Інформації з ДРРП від 28.05.2025, право оренди належної [PERSON] спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ТЕХРЕСУРС» на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025. Номер запису про інше речове право: 55158117. Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору Позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало Позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2023-2024 роки (остання виплата грудень 2022 року). Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №01/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 3,9360 га, кадастровий номер 3222082900:02:002:0039, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №420149 та Інформацією з ДРРП від 28.05.2025, номер інформаційної довідки: 428956676. 01.06.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір). Згідно з п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 3222082900:02:002:0039 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 51 730,00 грн. (п. 5 Договору). За п. 8 Договору, його укладено на строк 10 (десять) років. Термін дії договору розпочинається з дати державної реєстрації права оренди на дану земельну ділянку. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2069,00 грн. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року, на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами (п. 11 Договору). За положеннями абзацу 4 п. 28 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п.п. 41, 42 Договору, за невиконання чи неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2015. 26.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою право оренди вищевказаної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ВП «Полісся», тобто відбулась заміна сторони орендаря. Окрім того, вказаною Додатковою угодою сторони домовилися внести зміни у Договір та викласти його в наступній редакції, зокрема: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. Договір укладено строком на 10 (десять) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4034,47 грн за рік оренди.» Як вбачається з Інформації з ДРРП від 28.05.2025, право оренди належної [PERSON] спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ТЕХРЕСУРС» на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025. Номер запису про інше речове право: 12892928. Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору Позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало Позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2022-2024 роки. Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №03/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату Позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 3,9189 га, кадастровий номер 3222082900:01:005:0002, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується Інформацією з ДРРП від 28.05.2025, номер інформаційної довідки: 428964244. 02.01.2014 між [PERSON] (спадкоємцем якої є [PERSON] ) як орендодавцем та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір), що вбачається із Інформації з ДРРП від 28.05.2025. Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2014. 28.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою право оренди вищевказаної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ВП «Полісся», тобто відбулась заміна сторони орендаря. Окрім того, вказаною Додатковою угодою сторони домовилися внести зміни у Договір та викласти його в наступній редакції, зокрема: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. Договір укладено строком на 10 (десять) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4 034,47 грн за рік оренди.». 12.06.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Полісся» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою орендодавцем слід рахувати спадкоємця [PERSON] у зв`язку з прийняттям спадщини від померлої [PERSON] , тобто відбулась заміна сторони орендодавця. Також, вказаною Додатковою угодою сторони погодили наступне, зокрема: «Договір укладено строком до 28.12.2027, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4965,51 грн за рік оренди». Як вбачається з Інформації з ДРРП від 28.05.2025, право оренди належної [PERSON] спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ТЕХРЕСУРС» на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025. Номер запису про інше речове право: 36320217. Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2023-2024 роки (остання виплата грудень 2022 року). Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №04/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,4826 га, кадастровий номер 3222082900:01:001:0007, яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №600644 та Інформацією з ДРРП від 28.05.2025, номер інформаційної довідки: 428965481. 01.06.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір). Згідно з п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 3222082900:01:001:0007 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 51 730,00 грн. (п. 5 Договору). За п. 8 Договору, його укладено на строк 10 (десять) років. Термін дії договору розпочинається з дати державної реєстрації права оренди на дану земельну ділянку. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2069,00 грн. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року, на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами (п. 11 Договору). За положеннями абзацу 4 п. 28 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п.п. 41, 42 Договору, за невиконання чи неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2015. 28.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою право оренди вищевказаної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ВП «Полісся», тобто відбулась заміна сторони орендаря. Окрім того, вказаною Додатковою угодою сторони домовилися внести зміни у Договір та викласти його в наступній редакції, зокрема: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. Договір укладено строком на 10 (десять) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4034,47 грн за рік оренди.» Як вбачається з Інформації з ДРРП від 28.05.2025, право оренди належної [PERSON] спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ТЕХРЕСУРС» на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025. Номер запису про інше речове право: 55373602. Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2023-2024 роки (остання виплата грудень 2022 рік). Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №05/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 6,1690 га, кадастровий номер 3222082900:02:001:0113 (до зміни - 3222082900:02:001:0041), яка розташована на території Оливської сільської ради Вишгородського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №190417 та Інформацією з ДРРП від 28.07.2025, номер інформаційної довідки: 437060052. Зміна кадастрового номеру підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у м.Києві та Київській області №О-2858/0-3172/6-24 від 06.08.2024. 01.06.2015 між [PERSON] як Орендодавцем та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» як орендарем укладено Договір оренди землі щодо оренди спірної земельної ділянки (Спірний Договір, Договір). Згідно з п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 3222082900:02:001:0041 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 51 730,00 грн. (п. 5 Договору). За п. 8 Договору, його укладено на строк 10 (десять) років. Термін дії договору розпочинається з дати державної реєстрації права оренди на дану земельну ділянку. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2069,20 грн. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року, на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами (п. 11 Договору). За положеннями абзацу 4 п. 28 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п.п. 41, 42 Договору, за невиконання чи неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Право оренди земельної ділянки за Спірним Договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2016. 02.10.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВП «Зелена Хвиля» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, згідно з якою право оренди вищевказаної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ВП «Полісся», тобто відбулась заміна сторони орендаря. Окрім того, вказаною Додатковою угодою сторони домовилися внести зміни у Договір та викласти його в наступній редакції, зокрема: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 068,83 грн. Договір укладено строком на 10 (десять) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4034,47 грн за рік оренди.». Як вбачається з Інформації з ДРРП від 28.07.2025, право оренди належної [PERSON] спірної земельної ділянки перейшло до ТОВ «ТЕХРЕСУРС» на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025. Номер запису про інше речове право: 14112822. Згідно умов вищевказаного Договору, передача права оренди від ТОВ «ВП «Полісся» до ТОВ «Техресурс» відбулась на підставі положень ч. 5 ст. 93 ЗК України. Як вбачається з відомостей з державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору Позивача за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, а також з 01.10.2024 по 31.12.2024, наданих ГУ ПДС у Київській області, ТОВ «ВП «Полісся» не перераховувало Позивачу кошти за користування земельною ділянкою за 2023-2024 роки (остання виплата грудень 2022 рік). Зазначене вбачається також із довідки про виплату орендної плати [PERSON] , виданої ТОВ «ВП «Полісся» за №03/09 від 09.09.2025, згідно якої відсутні відомості про виплату позивачу коштів за оренду землі у 2022-2023 роках. Таким чином, з наданих сторонами документів вбачається, що відповідач ТОВ «ВП «Полісся» сплачував Позивачу [PERSON] орендну плату до 2022 року. Відомостей про орендну плату в період 2022-2024 до суду не надано. 4.2. Оцінка суду Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зміст позовних вимог та позицій сторін під час розгляду справи, суду належить надати відповідь на такі питання: - чи допустив відповідач ТОВ «ВП «Полісся» систематичність несплати орендної плати з власної вини чи внаслідок обставин непереборної сили та наслідки цього; - чи може бути у цьому випадку задоволена вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження спірними земельними ділянками шляхом припинення права оренди ТОВ «Техресурс» та повернення земельних ділянок позивачам. 4.2.1. Щодо систематичності несплати орендної плати як підстави розірвання договору Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства. Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші). Так, судом встановлено, що ТОВ «ВП «Полісся» систематично протягом 2022-2024 років не виплачувало позивачам орендну плату у строки, визначені умовами укладених між ними Договорів оренди землі та Додатковими угодами. При цьому строк платежу за 2025 рік станом на час подання позову до суду не настав. Тобто факт несплати орендної плати становить більше ніж 2 (два) рази, що підпадає під визначення систематичної несплати, а тому відповідно до наведених норм права є підставою для розірвання договорів оренди відповідно до пункту «д» частини першої статті141 ЗК України. Відповідно висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі№ 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі. Викладене свідчить про істотне порушення умов Спірних Договорів, яке полягає в систематичній несплаті орендної плати, що відповідно до положень ст. 651 ЦК України, п.п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, ст.ст. 15, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Доводи представника відповідача ТОВ «ВП «Полісся» про несплату орендної плати внаслідок настання обставин непереборної сили суд відхиляє. Так, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним Викладене узгоджується з висновками, викладеними в п.38 постанови ВС від 21.07.2021 у справі №912/3323/20. Представник відповідача ТОВ «ВП «Полісся» посилається на обставини непереборної сили, які підтвердженні опублікованим листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022. ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Цей лист ТПП України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Такий же висновок викладено у постанові ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22. Отже, саме по собі посилання відповідача на лист ТПП не доводить, що він не виконав умови Договорів внаслідок непереборної сили. Крім цього, суд звертає увагу, що наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем ТОВ «ВП «Полісся» умов Договорів може бути не ЛИСТ, а сертифікат ТПП за таких умов. У постанові ОП КГС від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 Верховний Суд зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Отже, визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу. У постанові ВС від 07.06.2023 у справі 906/540/22 зазначено, що сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставини форс-мажору мають оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Зважаючи на такі висновки, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст.14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас, навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така позиція викладена у постанові ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22. З огляду на викладене, доводи представника ТОВ «ВП «Полісся» про наявність обставин непереборної сили шляхом посилання лише на наявність листа ТПП суд відхиляє. Інших доказів, які б свідчили про дійсне існування обставин, які б унеможливили виконання ТОВ «ВП «Полісся» умов Договорів оренди суду не надано. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині розірвання Спірних Договорів внаслідок систематичної несплати орендної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 4.2.2. Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом припинення права оренди та повернення земельних ділянок Позивачам Відповідно до ч.5 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції Законів № 1423-IX від 28.04.2021, № 3065-IX від 02.05.2023), право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством. Згідно ч.6 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено. Відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Судом встановлено, між ТОВ «ВП «Полісся» та ТОВ «Техресурс» було укладеного Договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025 року, відповідно до якого право оренди належних позивачам земельних ділянок було продано ТОВ «Техресурс». Так, до нового орендаря переходять всі права та обов`язки за договором оренди, зокрема, і обов`язок своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку (абз. 5 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі). Як було зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст. 34 цього Закону, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином, у разі розірвання договору оренди землі в судовому порядку, в орендаря виникає обов`язок з повернення земельної ділянки орендодавцю після набрання судовим рішенням законної сили, яким розірвано відповідний договір. Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Так, у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі № 924/820/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц викладено правовий висновок, про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина 2 статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 Земельного кодексу України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 153 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц викладено висновок: «зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок». Зазначений висновок уточнено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц шляхом викладення його першого речення так: зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. У вказаній постанові зазначено, що право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина перша статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Виходячи з аналізу вищевказаних норм та враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду суд приходить до висновку, що ТОВ «Техресурс» придбавши право оренди на підставі Договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок №23 від 15.04.2025 року, отримав у користування за Договорами оренди земельні ділянки сільськогосподарського призначення з порушенням земельного законодавства, у вигляді систематичної несплати орендної плати ТОВ «ВП «Полісся». Суд звертає увагу на те, що якщо товариство набуває право оренди без перевірки платіжної інформації попередника (зокрема інформації щодо своєчасної сплати орендної плати) воно діє на власний ризик. Спірні земельні ділянки із власності орендодавців не вибували, а тому позивачам, як власникам нерухомого майна, належать права володіння, користування та розпорядження зазначеними ділянками. Відповідач ТОВ «Техресурс» є лише фактичним користувачем земельних ділянок, а враховуючи відсутність у останнього правових підстав для користування земельними ділянками свідчить про те, що він володіє ними незаконно, і власники мають право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном. Так, у п. 7 інформаційного листа Вищого адміністративного суду України «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов`язані із здійсненням права власності та його захистом» від 31.01.2001 зазначається, що для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права власника і були протиправними. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про повернення земельних ділянок є такою, що спрямована на усунення перешкод у здійсненні власниками права користування та розпоряджання своїм майном, а тому підлягає задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Отже, суд погоджується із доводами позивачів, що належним способом захисту їх прав буде усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, шляхом припинення права оренди ТОВ «Техресурс» та повернення земельних ділянок позивачам в придатному для цільового використання стані, оскільки, це буде ефективним способом захисту та надасть можливість державному реєстратору внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. V. Судові витрати Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду з позовом позивачами сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн кожним. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ними судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved