Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ПАТ «СК «УСГ» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 669 грн 63 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 квітня 2024 року 20 год 28 хв у м. Рівне, по вул. Корольова, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач та автомобіля марки «Peugeot» реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218235102. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року у справі № 569/7833/24 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Страхове відшкодування в розмірі 24 669 грн 63 коп. було виплачено потерпілій особі на підставі заяви та платіжного доручення № 70370 від 04 червня 2024 року. Оскільки судовим рішенням було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то з останнього слід стягнути на користь страховика суму сплаченого страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. 04 та 09 лютого 2026 року представник позивача Сечко С.В. подав до суду заяви, в яких просив справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Згідно Відповіді №2174042 від 24 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 жовтня 2007 року. 07 січня 2026 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 09 лютого 2026 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказано причину повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення. За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Згідно частини 4 статті 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, 06 квітня 2024 року о 20 год 28 хв в м. Рівне, по вул. Корольова, 2, водій [PERSON] керував транспортним засобом марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, тому не міг реагувати на її зміну та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року по справі № 569/7833/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120116336), яка набрала законної сили 07 травня 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення. Вказані обставини також підтверджуються довідкою про дорожньо-транспортну пригоду Національної поліції України. Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, встановлений постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб марки «Peugeot» реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню. Із вищенаведеним судовим рішенням суд ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є загальнодоступним. Згідно Рішення РСУ № 55 від 25 листопада 2021 року «Про використання суддями ЄДРСР у режимі повного доступу» повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень судді можуть використовувати безпосередньо для здійснення правосуддя. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , судом встановлено, що його власником є [PERSON] . На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «УСГ» № ЕР-218235102. 09 квітня 2024 року водій [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 16 квітня 2024 року експертом [PERSON] , за участю водія [PERSON] , складено Акт огляду транспортного засобу марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції системи AUDATEX №0000002889 від 22 квітня 2024 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 49 132 грн 99 коп., загальна сума після вирахувань зношення запчастин (НЗС) 70% 18 108 грн 96 коп. становить 30 724 грн 03 коп. 04 червня 2024 року [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. З страхового акту № ОСЦВ-2889 від 04 червня 2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування слідує, що розмір страхового відшкодування становить 24 669 грн 63 коп. Вказаний розмір було погоджено з потерпілою стороною, що підтверджується Протоколом узгодження про розмір страхового відшкодування. 04 червня 2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 24 669 грн 63 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 70370 від 04 червня 2024 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний зокрема: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.п. 38.1.1 а) п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-ІV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт того, що [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, встановлено постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2024 року по справі № 569/7833/24. Таким чином до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ПАТ «СК «УСГ» витрат по оплаті страхового відшкодування в розмірі 24 669 грн 63 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved