Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №132326, відповідно до умов якого, ТОВ «ЗАЙМЕР» надало позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 1000,00 грн. на строк 30 днів під 2% в день. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, за договором про надання фінансового кредиту №132326 від 01.07.2020 року, укладеним між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість у розмірі 5200,00 грн., з яких: 1000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4200,00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5200,00 грн., судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] п`ять разів у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.07.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №132326. Кредитний договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Предметом договору є надання кредитних коштів у сумі 1000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 730% річних від суми кредиту з розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. В матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №132326, ідентифікований, акцепт договору позичальником підписаний ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL7951. Позивачем надано довідку ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. №1737/02 від 25.02.2025 року, з якої вбачається, що 01.07.2020 року грошові кошти в розмірі 1000 грн. за кредитом №132326, було перераховано на банківську картку № [NUMBER] , номер транзакції 29358-48811-18097. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги за кредитним договором №132326 від 01.07.2020 року, у розмірі 5200,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4200,00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Згідно виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №132326 від 01.07.2020 року, станом на 13.01.2025 року, складає 5200,00 грн., з яких: 1000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4200,00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за договором про надання фінансового кредиту №132326 від 01.07.2020 року в розмірі 5200,00 грн. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що договір про надання фінансового кредиту №132326 від 01.07.2020 року, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки встановлено, що дійсно відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів як первісному кредитору, так і наступному, за кредитним договором, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до платіжної інструкції №3 6693 від 20.03.2025 року позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., який і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреності від 30.12.2024 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» адвокатом Пархомчуком С.В.; копія платіжної інструкції №3 9482 від 21.07.2025 року про сплату ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 10 500,00 грн. за правничу допомогу; копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; акту про отримання правової допомоги від 21.07.2025 року, згідно якого адвокат Пархомчук С.В. надав ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» наступну правничу допомогу: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та [PERSON] в рамках кредитного договору №132326 від 01.07.2020 року тривалістю 1 година вартістю 2000,00 грн; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики тривалістю 2,5 години вартістю 5000,00 грн; інші клопотання, заяви до суду, вкладення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 години вартістю 3000,00 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500,00 грн. Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу на надання правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності юридичних витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Outcome: approved