Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2000387068 від 07.08.2012 року в розмірі 19 215,25 грн., понесені судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначив, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого, позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 2000387068 від 07.08.2012 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Так, між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2000387068 від 07.08.2012 року. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору відповідач отримав кредит на придбання товару на суму 888,00 грн. Договір є змішаним і позичальнику надано декілька різних послуг кредитування та видача і обслуговування картки. На підставі договору банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, відповідач отримав та активував емітовану банком картку 19.02.2013 р. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти, активував кредитну картку. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 19 215,25 грн., що складається із: 14 728,90 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4 486,35 грн. заборгованість за відсотками. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заяв про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення не надійшло. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло. Відповідач відзив до суду не надала, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Матеріалами справи встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2000387068 від 07.08.2012 року. Відповідно до п. 1.1 договору відповідач отримав кредит в розмірі 888,00 грн. на придбання товару, строк кредиту 6 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних. Пунктом 2 Договору визначено умови укладання між банком та позичальником Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. На підставі договору Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, розмір кредитного ліміту 1000,00 грн., який в подальшому було збільшено. Строк дії кредитної лінії 3 роки, який може бути збільшено або зменшено банком. Вказаний договір [PERSON] підписано власноручним підписом. Договором визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі загальної процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Договором. На дату укладення договору розмір процентної ставки становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01% річних. Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 2000387068 від 19.02.2013 (дата видачі кредитної картки) станом на 24.03.2023 року становить 19 215,25 грн. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № 2000387068 від 07.08.2012, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] в розмірі 19 215,25 грн., що складається із: 14 728,90 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4 486,35 грн. заборгованість за відсотками. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявний в матеріалах справи кредитний договір № 2000387068 від 07.08.2012, який підписано відповідачем, свідчить про те, що [PERSON] отримала кредитні кошти та ознайомилася з інформацією про умови кредитування, зокрема, щодо процентної ставки за користування коштами кредитної лінії, що в свою чергу свідчить про те, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків. Оскільки, отримані за кредитним договором № 2000387068 від 07.08.2012 кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, враховуючи вимоги ч.1 ст.530 ЦК України, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відповідно до умов угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відсотків, станом на день укладення договору факторингу, що становить 19 215,25 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору 2422,40 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 01.05.2023 року, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 року, Акт про надання правничої допомоги №24/11-25/01 від 24.11.2025 року до Договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 року, згідно якого вартість послуг становить 7000,00 грн., яка включає в себе 3000,00 грн. ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів клієнта, 4000,00 грн. складання позовної заяви. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved