Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , за участю заінтересованої особи [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року №2/943/207/2023, між батьками шлюб розірвано. Після чого, батько [PERSON] перестав цікавитись життям позивача та допомагати матеріально в будь яких потребах, що на ліки, що і на навчання. Також, при народженні позивачу було виявлено вроджену розщілину верхньої губи та щілина піднебіння одностороння, що супроводжується порушення функцій ковтання. Після чого, було зроблено три операції. Даний факт підтверджується доданими до позову копіями Пенсійног посвідчення серії [NUMBER] , видане від 22.06.2016 року, Консультативний висновок спеціаліста №642/10 від 21.10.2010 року, Консультативний висновок спеціаліста №028/0 від 23.05.2016 року. Позивач зареєстрований та проживає разом із матір`ю, на даний момент навчається в школі та йому потрібні кошти, як на забезпечення приладдя, так і на особисті потреби, одяг та ліки, а тому просить суд стягувати з батька [PERSON] аліменти на його користь в розмірі частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму. Ухвалою судді від 16.12.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач [PERSON] своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк та спосіб не скористався. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В силу приписів частини першої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 серпня 2010 року, виданого Полв`янською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Згідно до Витягу з Реєстру територіальних громад №;2025/012891107 від 04.09.2025 року, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] має посвідчення серії [NUMBER] для державної соціальної допомоги для дитини з інвалідністю [PERSON] . Згідно консультативного висновку спеціаліста №642/10 від від 21.10.2010 року та консультативного висновоку спеціаліста №028/0 від 23.05.2016 року, [PERSON] , [INFO] , звернувся по місцю проживання для вирішення питання оформлення інвалідності, при народженні позивачу було виявлено вроджену розщілину верхньої губи та щілина піднебіння одностороння, що супроводжується порушення функцій ковтання. Згідно паспортних даних матері позивача [PERSON] відомо, що вона зареєстрована за адресою: с. Полтва Золочівського району Львівської області. Таким чином, судом встановлено, що позивачка та її син разом проживають в [ADDRESS] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Нормою статті 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6 ст. 7 СК України). Згідно частини першої та другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а також за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В силу приписів частини першої та другої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема: для дітей віком від 6 до 18 років на увесь 2026 рік становить 3 512 грн. Разом із тим, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року в справі №208/3075/16, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб стягнення та визначений розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного Кодексу України. Окрім того, при вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 05.12.2025 року. Отже, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 05.12.2025 року і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved