Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач, комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги за теплову енергію за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 4 702, 91 грн., інфляційну складову 2 477, 74 грн., 3 відсотки річних в розмірі 608, 88 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року у розмірі 11 496, 63 грн. інфляційну складову 23 634, 14 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 5 922, 34 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2021 року у розмірі 17, 65 грн. інфляційну складову 6,44 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 1,46 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по травень 2024 року у розмірі 136 744, 17 грн., інфляційну складову 22 209, 53 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 6 238, 72 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 1 403, 73 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 482,58 грн. та 3160,00 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати та три проценті річних. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценті річних. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 21 листопада 2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги в розмірі 272 230,01 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 690,42 грн. В решті вимог - відмовлено. Ухвалою суду від 21 січня 2026 року скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року у справі № 757/54253/24-ц за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 05 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких остання вказує, що позивачем не доведено факт одержання відповідачем послуг (з огляду на відсутність підпису на актах-приймання передачі); обсяг послуг, які, за твердженням позивача, надавались у приміщенні відповідача (з огляду на відсутність відомостей про показники вузла комерційного обліку у матеріалах справи); що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 05 лютого 2026 року від представника відповідача надійшло клопотання, у якому вказує, що за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню. Разом з тим, позивачем не враховано під час здійснення розрахунків показників встановленого лічильника що спричинило обрання невірного методу розрахунку. Відповідач підкреслює, що контрольне зняття показників вузлів розподільного обліку гарячої води не проводилось та, як наслідок, перерахунки не здійснювались. Позивачем не дотримано обов`язку щодо щорічного контрольного зняття показників вузлів обліку Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, у якій просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01 травня 2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01 травня 2019 року. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону, п.п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 липня 2024 року складається: за теплову енергію за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 4 702, 91 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року у розмірі 11 496, 63 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2021 року у розмірі 17, 65 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по травень 2024 року у розмірі 136 744, 17 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 1 403, 73 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 482,58 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги, а саме: за теплову енергію за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 4 702, 91 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року у розмірі 111 496, 63 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2021 року у розмірі 17, 65 грн.; за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по травень 2024 року у розмірі 136 744, 17 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 1 403, 73 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по липень 2024 року в розмірі 482,58 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційну складову 2 477, 74 грн., 3 відсотки річних в розмірі 608 ,88 грн. за період з 1.10.2020 по 31.07.2024 за спожиті послуги за теплову енергію за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 4 702, 91 грн.; інфляційну складову 23 634, 14 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 5 922, 34 грн. за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року у розмірі 111 496, 63 грн.; інфляційну складову 6,44 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 1,46 грн. за період 01.10.2021 по 31.07.2024 за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2021 року у розмірі 17, 65 грн,.; інфляційну складову 22 209, 53 грн., 3 відсотки річних в розмірі 6 238, 72 грн. за період 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по травень 2024 року у розмірі 136 744, 17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 - в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Оплата комунальних послуг відбувається за умовами відповідних договорів про надання таких послуг за виключенням вищезазначеного. Тобто, нарахування пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги у період з лютого 2022 є порушенням законодавства, що підлягає застосуванню в умовах воєнного стану. Зазначена заборона діяла в період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року. В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року задоволенню не підлягають. Отже, у зв`язку із простроченням оплати за житлово-комунальні послуги, вимоги позивача про застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційну складову 1 805,70 грн., 3 відсотки річних в розмірі 338,68 грн. за період з 1.10.2020 по 31.07.2024 за спожиті послуги за теплову енергію за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 4 702, 91 грн.; інфляційну складову 5 052,60 грн. грн., 3 відсотки річних в розмірі 1985,73 грн. за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року у розмірі 111 496, 63 грн.; інфляційну складову 1 грн., 3 відсотки річних в розмірі 36 коп. за період 01.10.2021 по 31.07.2024 за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2021 року у розмірі 17, 65 грн.; інфляційну складову 5 875,45 грн., 3 відсотки річних в розмірі 2 322,82 грн. за період 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по травень 2024 року у розмірі 136 744, 17 грн. Так, доводи представника відповідача про те, що у нежитловому приміщенні [ADDRESS] встановлено вузол розподільчого обліку гарячого водопостачання не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Такий порядок затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270, згідно з п. 4 Розділу І якого прийняття на абонентський облік вузлів обліку здійснюється: вузла комерційного обліку - оператором зовнішніх інженерних мереж, а в разі, якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем відповідної комунальної послуги,- оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем відповідної комунальної послуги; вузла розподільного обліку - виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами. При цьому, згідно п.п.5, 6, 7, 10 Розділу ІІІ вказаного Порядку передбачено обов`язковий огляд і опломбування вузла розподільного обліку, що проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, при цьому під час огляду вузла розподільного обліку перевіряються: відповідність даних елементів вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) зазначеним у супровідній документації; копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки (для засобів вимірювальної техніки, що встановлюються вперше); наявність повірочного тавра на засобі вимірювальної техніки або запису з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів або свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, що входять до вузла розподільного обліку (для засобів вимірювальної техніки, що були у використанні); строк дії повірки приладу обліку. У разі встановлення за результатами огляду відсутності порушень вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) та складає Акт про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік відповідно до Додатка 2 до цього Порядку. Дата опломбування та початкові показання приладів обліку вузла розподільного обліку зазначаються в Акті про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік. З дати складання Акта про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. Отже, фотокопія вузла розподільного обліку (лічильника) гарячого водопостачання Novator ЛК-15Г № 7886101 є неналежним доказом у справі. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що дійсно підтверджують встановлення у нежитловому приміщення [ADDRESS] вузла розподільчого обліку гарячого водопостачання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн. До задоволення підлягають вимоги про стягнення з відповідача 272 230,01 грн., що становить 86,14 % від ціни позову. Отже, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 86,14 % х 3160,20 : 100% = 2 690,42 грн.

Outcome: partial