Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4269943 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, [PERSON] надано грошові кошти у сумі 3000,00 грн, строком на 360 днів. Договір укладено в електронній формі, підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно укладеного Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2026 право вимоги за кредитним договором №4269943 від 04.01.2024 перейшло від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції». Заборгованість за Кредитним договором становить 30000,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 15375,00 грн заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, 11625,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідно до ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання про витребування доказів. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що визнає позо частково, а саме тіло кредиту у розмірі 3000,00 грн. Щодо нарахованих відсотків за кредитним договором, зазначив, що на момент отримання кредиту 04.01.2024 він був військовослужбовцем Збройних Сил України та на нього поширюються положення п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так як він отримав два поранення і після другого знаходиться вдома другий рік, він звільнений зі служби. На даний час є інвалідом війни III групи. В силу цих обставин відбулась затримка по виплаті кредиту. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено, що між сторонами виникли наступні правовідносини. 04.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4269943 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.Договір підписано електронним підписом 82125. 04.01.2024 [PERSON] також підписано Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.2 Договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів ( п.1.3 Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п. 1.4.1 Договору стандартна процента ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби ( п. 1.8 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . 21.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1. Зарахування коштів на рахунок відповідача підтверджується листом від ТОВ «Пейтек Україна» №20240726-5471 від 26.07.2024, відповідно до якого, ТОВ «Пейтек Україна» підтверджує зарахування коштів, а саме: 04.01.2024 12:50:24 на суму 3000.00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 96c1155f-de14-49c5-9e84-caa02a0f9dfc, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 42699431704365421, Session ID - 022608665835, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації- 033150, банк-еквайр - АТ "ПУМБ", призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 05.01.2026 про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» надали довідку, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . По вказаному рахунку було зарахування коштів на суму 3000,00 грн від 04.01.2024, призначення: FUIB MoneyTransfer, Visa Direct. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 18375,00 грн, з яких: 3000,00 грн тіло кредиту, 15375, 00 грн- заборгованість за відсотками. Відповідно до п. 5.1.3 Договору, Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого, право вимоги, зокрема, за договором №4269943 від 04.01.2024 про надання споживчого кредиту, заборгованість за яким складає 18375,00 грн перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджується Реєстром боржників. На підтвердження виконання договору факторингу в частині оплати, додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №1 від 02.08.2024, призначення платежу: оплата згідно договору факторингу 26/07/2024 від 26.07.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Українські фінансові операції», заборгованість [PERSON] за відсотками за 155 календарних днів (27.07.2024 - 28.12.2024) за договором №4269943 від 04.01.2024 про надання споживчого кредиту, складає 11625,00 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом ( ч.1 ст. 205 ЦК України). Положеннями ч.ч. 1,3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інш і документи, якщо інше не передбачено законом ; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, договір між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] не суперечить вимогам наведених норм матеріального права. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, остання свої зобов`язання не виконала і не повернула суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу № 26/07/2024 є правонаступником у відносинах за договором кредиту №4269943 від 04.01.2024, а тому має право вимоги до відповідача. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, визнання відповідачем позову в частині тіла кредитту, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредитного договору. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками. Відповідно до п. 1.4.1 Договору стандартна процента ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. За строк дії кредитного договору було нараховано заборгованість за відсотками у загальному розмірі 27000,00 грн. Відповідно до пункту 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( у редакції станом на час укладення угоди), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається з копії військового квитка [PERSON] , серія [NUMBER] , починаючи з 26.02.2022 по 24.11.2024 останній проходив військову службу (26.02.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації) та був звільнений 24.11.2024 у запас за станом здоров`я. Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] , [PERSON] надано ІІІ групу інвалідності ( термін посвідчення до 20.12.2025). Таким чином, на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21. Оскільки відсотки за користування кредитом в загальній сумі 27000,00 грн. були нараховані відповідачу за період з 04.01.2024 по 28.12.2024, а відповідач проходив військову службу до 24.11.2024, тобто в той період, коли останній проходив військову службу за призовом, на особливий період, тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за кредитним договором №4269943 від 04.01.2024 у сумі 24375,00 грн. (15375,00+9000,00). Щодо відсотків, нарахованих у період з 24.11.2024 по 28.12.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Українські фінансові операції», за період з 24.11.2024 по 28.12.2024 нараховані відсотки за ставкою 2,5% на суму 2625,00 грн. Однак, відповідно до п.1.8 Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника ( п.11 ч.1 ст. 1 Закону України « Про споживче кредитування». Отже, ураховуючи умови договору та визначення терміну споживчий кредит, правовідносини між сторонами виникли із договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч.3 ст. 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень ст. 3 Закону України « Про споживче кредитуванн» цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року. Відповідно до положень ч.5 ст.8 наведеного Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч.4 наведеної норми денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже денна процентна ставка має бути: з 24.12.2023 - не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%; з 20.08.2024 - не більше 1%. Договір між кредитором та відповідачем укладений 04.01.2024 строком на 360 днів. Отже дія приведених норм ЗУ « Про споживче кредитування» поширюється на вказаний договір. Відповідно до паспорту споживчого кредиту ЗВСК складають 27000,00 грн. Отже денна процентна ставка складає 27000,00/3000,00/360*100=2,5%. Відповідно до п.п. 1.4.1 Договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 Договору ( 360 днів). За період з 24.11.2024 по 28.12.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Тому відсотки за кредитом у період з 24.11.2024 по 28.12.2024 складають 1155,00 грн і розраховуються наступним чином: 3000,00 грн *1%*35 = 1050,00 грн. Що буде відповідати вимогам наведеного Закону. Отже, розмір відсотків за кредитом, які підлягають стягненню з відповідача складає 1050,00 грн. Стосовно вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України з відповідача 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду. Як передбачено частинами десятою, одинадцятою статті 265ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу. Частинам десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України кореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Правила частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 та від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22. Враховуючи викладене з відповідача потрібно стягнути інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст..625 ЦК України. Крім того суду враховує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 04.01. 2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на час ухвалення рішення у справі. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в справі. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2422,40 грн, пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 327,02 грн. ( 13,5%). Відповіднодо норм ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Нормами ч.ч. 2,3,4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані : договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О., заявка на виконання доручення по Договору №4269943 від 25.09.2024, детальний опис робіт (наданих послуг)№ 4269943 від 05.12.2025, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.11.2025, рахунок на оплату №4269943 від 10.11.2025, довіреність на ім`я адвоката Дідуха Є.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №5972/10 адвоката Дідуха Є.О. . Ураховуючи наведене, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, які понесені та належним чином підтверджені позивачем, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 1350,00 гривень ( 13.5%).

Outcome: partial