Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивачки адвокат Полтавець Тетяна Олександрівна, що діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований Деснянським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1978 Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 13.11.2018 Деснянським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що свідчить запис № 1978 в книзі реєстрації актів цивільного стану. Спільних дітей сторони не мають. Зазначила, що на даний час шлюбні відносини між подружжям фактично не існують. Подружнє життя не склалось, сторони втратили взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, різні характери, а тому дійшли висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю у кожної із сторін. Вказала, що позивач та відповідач між собою не спілкуються, збереження сім`ї і подальше спільне проживання позивача з відповідачем не є можливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожної із сторін. Також наголосила, що позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя із відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної із сторін, тому просить не надавати термін на примирення. Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява, в якій просила про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. 09.02.2026 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Згідно ч. 1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. При цьому згідно ст. 63 цього Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.07.2020 (справа №357/12676/18). Відповідно до частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частин 2, 9, 10 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Як встановлено судом, 13.11.2018 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Деснянським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1978. Прізвище чоловіка після шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Дітей у подружжя немає. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради №2608/03.4-06 від 27.11.2025 гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено та зареєстровано в Україні, при цьому позивач [PERSON] на час укладання шлюбу та на час розгляду справи є громадянином України, має постійне місце проживання в Україні. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved