Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ», в інтересах якого діє Шаталова Тетяна Валеріївна, до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). Представник позивача в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23.12.2022 року між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» укладено Бардеро №364-2022 до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-18-00260 від 30.05.2018 року, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] . 16.07.2023 року о 12 годині 45 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг Н-18 Івано-Франківськ Бучач-Тернопіль та Городище-Бучач-Зарваниця, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ-210930, державний номерний знак [NUMBER] , не забезпечив безпеку дорожнього руху та, виїхавши на перехрестя з другорядної дороги, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. В результаті ДТП пасажир автомобіля ВАЗ-21093 малолітній [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, а автомобілі - механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.02.2024 року (справа №595/2166/23) вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. 17.07.2023 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 18.04.2024 року позивачем на підставі Звіту №142147 про оцінку вартості матеріального збитку від 27.03.2024 року, зобов`язуючої пропозиції від 02.04.2024 року, Рахунку-акту виконаних робіт №1239 від 29.03.2024 року та платіжного доручення №6526 від 05.04.2024 року було складено страховий акт №ALD-8340 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 722084 гривні 38 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №64123 від 18.04.2024 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» згідно полісу ОСЦПВ №АР-3579679, ліміт відповідальності складає 160000 гривень 00 копійок, франшиза 3200 гривень 00 копійок. 26.04.2024 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №51147 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА», яке здійснило виплату у межах ліміту відповідальності в розмірі 156800 гривень 00 копійок. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 565284 гривні 38 копійок. 30.07.2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №51942 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення. Таким чином, оскільки відповідач не бажає в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 565284 гривні 38 копійок та судові витрати у розмірі 8479 гривень 27 копійок. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву у справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» Шаталова Тетяна Валеріївна у судове засідання не з`явилася, однак надано клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 06.11.2025 року суддя Шевчук В.М. прийняла до свого провадження цивільну справу та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являвся у судові засідання, не скористався правом на подання відзиву, а тому справу слід розглянути у порядку ст.280 ЦПК України за його відсутності з постановленням заочного рішення у справі. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовна заява Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ», в інтересах якого діє Шаталова Тетяна Валеріївна, до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що 23.12.2022 року між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» укладено Бардеро №364-2022 до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-18-00260 від 30.05.2018 року, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] . 16.07.2023 року о 12 годині 45 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг Н-18 Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль та Городище-Бучач-Зарваниця водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ-210930, державний номерний знак [NUMBER] , не забезпечив безпеку дорожнього руху та, виїхавши на перехрестя з другорядної дороги, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. В результаті ДТП пасажир автомобіля ВАЗ-21093 малолітній [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, а автомобілі - механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.02.2024 року (справа №595/2166/23) вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. 17.07.2023 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 18.04.2024 року позивачем Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» на підставі Звіту №142147 про оцінку вартості матеріального збитку від 27.03.2024 року, зобов`язуючої пропозиції від 02.04.2024 року, Рахунку-акту виконаних робіт №1239 від 29.03.2024 року та платіжного доручення №6526 від 05.04.2024 року було складено страховий акт №ALD-8340 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 722084 гривні 38 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №64123 від 18.04.2024 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» згідно полісу ОСЦПВ №АР-3579679, ліміт відповідальності складає 160000 гривень 00 копійок, франшиза 3200 гривень 00 копійок. 26.04.2024 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №51147 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА», яке здійснило виплату у межах ліміту відповідальності в розмірі 156800 гривень 00 копійок. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 565284 гривні 38 копійок. 30.07.2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №51942 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак останній залишив її без задоволення. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем [PERSON] . V. Оцінка суду Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76, 77 ЦПК України). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування відповідачем [PERSON] , виплаченого позивачем Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» страхового відшкодування, на користь власника пошкодженого транспортного засобу. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.990 ЦК України здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.108 Закону України «Про обов`язкове страхування, страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст.980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобо`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст.993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч.1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи вищенаведене, до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст.993 ЦК України в порядку суброгації. З фактичних обставин справи та доказів вбачається, що позивач Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» як страховик винуватця ДТП виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі на загальну суму 156800 гривень 00 копійок, тобто в межах страхової суми, визначеної у полісі №АР-3579679 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 565284 гривні 38 копійок, тобто відшкодування [PERSON] , як винною в ДТП особою шкоди страховим відшкодуванням, яке здійснило Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» на користь власника пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією №64123 від 18.04.2024 року. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ», в інтересах якого діє Шаталова Тетяна Валеріївна, до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), в розмірі 565284 гривні 38 копійок є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. VI. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved