Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на такі обставини. [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Мати одна виховувала дітей, так як батько дітей - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Сім`я [PERSON] проживала на території Коноплянської сільської ради в [ADDRESS] . Родина [PERSON] перебувала на обліку в комунальній установі « Центр надання соціальних послуг» Коноплянської сільської ради як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах: мати офіційно ніде не працювала, на обліку в центрі зайнятості не перебувала, ухилялася від виконання батьківських обов`язків. Основним доходом родини була державна соціальна допомога дитини-померлого годувальника. Рішенням відділу соціального захисту населення Коноплянської сільської ради про надання/відмову в наданні соціальних послуг від 04.10.2023 року №53 сім`ї надавалася соціальна послуга - соціальний супровід сімей в складних життєвих обставинах, натуральна допомога. Мати своїми діями (залишення дітей без догляду на довгий час) та бездіяльністю відносно дітей (неприготування їжі, незабезпечення доглядом та турботою: діти недоглянуті, голодні) становила загрозу для дітей, тому рішенням виконавчого комітету Коноплянської сільської ради від 02.07.2024 року № 128 дітей було відібрано від матері [PERSON] (копія рішення додається). Наказом служби у справах дітей від 02.07.2024 року № 69/2024 дітей було тимчасово за заявою влаштовано в сім`ю тітки - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . З моменту відібрання дітей та проживання їх у тітки, мати не змінила свій спосіб життя: продовжувала покидати місце проживання вранці на цілий. день, йшла у невідомому напрямку, не цікавилася дітьми. Відповідачка не прикладала зусиль для покращення своїх ;умов проживання, зміни способу життя, та факторів, що призвели до складних життєвих .обставин. Фахівці з соціальної роботи неодноразово здійснювали виїзд до [PERSON] , але за місцем проживання вона Постійно відсутня, провести відповідну робота та допомогти жінці не є можливим відповідно до листа КУ «Центр надання соціальних послуг» від 15.10.2025 року № 193/01-01. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей: не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться успіхами дітей, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, що підтверджується вказаними вище документами. [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, що є свідченням свідомого нехтування нею виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Представник позивача в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовної заяви, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`являється, про причини неявки не повідомляє, заяв про відкладення розгляду справи не надає, відзив на позов не подавала. На адресу суду повертаються конверти, з позначкою про неможливість вручення адресату (адресат відсутній за вказаною адресою). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що повідомлена про час розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Outcome: approved