Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовом, в якому просила: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 2021 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 503; стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину окремо щомісячно або у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 07.08.2021 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 503, від якого мають спільних малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначила, що протягом останніх шести місяців сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, при цьому, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю та на її (позивача) думку відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них в сім`ї та не здатний підтримувати в сім`ї нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Зазначила, що ведення між ними спільного господарства фактично припинено, проживають разом, однак не як повноцінна родина, за таких підстав за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Окрім того, позивач зазначила, що їх спільні діти доньки - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею, а розірвання шлюбу між батьками та проживання батька окремо від дітей, не впливає на обсяг прав та не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття, у зв`язку з чим є необхідним стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 10 жовтня 2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: конкретизувати позовні вимоги в частині стягнення аліментів, зазначивши спосіб захисту, визначений законом ( ч.1 ст.183, ч.2 ст.183, ч.ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України). На виконання вимог зазначеної ухвали, 28 жовтня 2025 року за вх. № 33273 позивачем [PERSON] подано позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у новій редакції, в якій просила: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 2021 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 503; стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову. Ухвалою суду від 30.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, поряд з цим, в прохальній частині позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання відповідача, шляхом надсилання текстового SMS повідомлення з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, при цьому, відповідно до довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», повідомлення, сформоване одержувачу [PERSON] 05.01.2026 року 13:40:40, на номер телефону [NUMBER] , доставлено: 05.01.2026, 13:58:53, а також шляхом опублікування 05.01.2026 року оголошення про виклик на сайті Судової влади України, при цьому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на зазначене, та враховуючи, що судом було використано всі можливі способи виклику відповідача в судове засідання, на підставі чого суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Неявка відповідача та/або його представника в судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони від фактичних шлюбних відносин мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 06 вересня 2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 1236. Батьками [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ») зареєстрували шлюб 07 серпня 2021 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис за № 503 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого додано позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, припинено ведення спільного господарства. Крім того, встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 1100. Батьками [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаємної любові, поваги та взаєморозуміння, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, про що свідчить подана до суду позивачем заява, крім того, сторони не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами наданими позивачем, що малолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення дітьми повноліття, крім того, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, окрім того, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів, не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, аліментних зобов`язань, приймаючи також до уваги, що аліментами є періодичні щомісячні платежі, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позивачем позову, з 11 вересня 2025 року і до досягнення старшою дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2034 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved