Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

22.07.2025 позивач [PERSON] звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. У своїй заяві позивач зазначив, що 16 вересня 2013 року між сторонами був укладений шлюб. 07 травня 2025 року Радивилівським районним судом Рівненської області шлюб було розірвано. ; У шлюбі народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Згідно з судовим наказом, виданим Радивилівським районним судом Рівненської області від 07.07.2025 №568/1005/25, провадження № 2-н/568/118/25, було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 27.06.2025 до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день розмір аліментів приводить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки він також сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06.06.2024. На даний момент він офіційно не працює, змінилось матеріальне становище та обсяг доходів. З урахуванням викладеного, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина, [PERSON] , з на 1/6 частину його доходів. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.08.2023 справу передано до Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.08.2025 провадження в даній справі відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.08.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності. 20.10.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява від представника відповідача [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) та відкладення розгляду справи. 07.11.2021 до Вільнянського районного суду Запорізької області від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Представник вказувала на безпідставність та необґрунтованість позову. Зазначила, що позивачем не долучено документів щодо належного підтвердження факту погіршення його матеріального становища. Наявність іншої дитини від іншого шлюбу - доньки [PERSON] [INFO] , та сплата аліментів на утримання іншої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів на іншу дитину. Причина того, що позивач офіційно не працює, також не є поважною підставою та належним доказом для обґрунтування зменшення розміру аліментів щодо утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина потребує розвитку її здібностей і духовного розвитку, а завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Коли син хворіє, відповідачка змушена залишатись із ним вдома, купувати ліки, в цей час доходи позивача є мінімальними, крім того ліки відповідач для сина купує самостійно та не звертається до позивача з вирішення питання поділу витрат на придбання ліків для сина, для оплати лікарів та послуг стоматолога, тощо. Також дитина відвідує спортивний гурток «по футболу», у зв`язку із чим матір`ю щомісяця на ФОП [PERSON] , сплачуються платежі, що підтверджується наданими копіями квитанцій. Зокрема, інколи відбуваються виїздні тури по футболу, також значно зросли ціни та витрати на спортивний інвентар та спортивний одяг для дитини. Таке фінансове навантаження мати несе самостійно. Враховуючи вищевикладене, просила відмовити в задоволенні позову, а також стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 03.12.2025 від представника позивача до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вважає вимоги відповідача, викладені у відзиві, незаконними та необґрунтованими, зважаючи на таке. Твердження відповідача, що позивач є працездатною особою, і в нього відсутні будь-які докази про наявність медичних протипоказань та він спроможний надавати матеріальну допомогу в розмірі, встановленому судом, спростовуються доказами про отримання позивачем поранення під час виконання бойового завдання та медичними документами. Так, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4419 зазначено, що основний діагноз: застарілий горизонтальний розрив заднього рогу та тіла медіального меніска лівого колінного суглоба. Хондромаляція медіальних виростків лівої стегнової та великогомілкової кістки І ступеня. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 20.06.2025 зазначено, що є порушення функціональна амплітуда руху в правому колінному суглобі знижена. Обмеження у побуті та повсякденному житті. У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12690 від 04.06.2025 зазначено, що згідно з постановою ВЛК № 2025-0609-1т-0154-7 від 10.06.2025 на підставі статті 65 графи II розкладу хвороби післяопераційний стан. Відповідно до довідки №1331 від 01 грудня 2025 року позивач перебуває на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в КГЖ Радивилівська ЦМЛ. Вважає, що вказані документи підтверджують погіршення його стану здоров`я. Матеріальне становище також погіршилось, оскільки згідно з випискою з Приватбанку позивач отримує заробітну плату в розмірі 652,56 грн. Також, позивач стверджує, мобільний телефон відповідачем по справі був куплений 30.08.2025 на кошти, які він перевів в якості аліментів за серпень місяць. Щодо планшету, який нібито купила відповідачка, також вважає неправдивою інформацією, оскільки планшет було також придбано за його кошти, які він перевів друзям 09.01.2023 за межі України (Польща) для придбання планшету для дитини в сумі 10 070,10 грн. У судове засідання позивач та відповідачка не з`явилися, від представників надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що 28.03.2017 складено відповідний актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 07.07.2025 Радивилівським районним судом Рівненської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 27.06.2025 до досягнення дитиною повноліття. Також позивач має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Разом з тим, на час ухвалення рішення донька позивача [PERSON] досягла повноліття. Додані до позовної заяви квитанції підтверджують переказ власних коштів на рахунок [PERSON] , разом з тим лише дві з них від 09.04.2024 та від 06.06.2024 містить відомості про те, що призначенням платежу є «аліменти». Крім того, періодичність перерахування коштів не є систематичною. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справі № 715/2073/20 звернуто увагу на пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 199, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Разом з тим, суд вважає, що позивач не довів підстав для зменшення розміру аліментів, що передбачено ст. 192 СК України, зокрема, погіршення його майнового стану порівняно з тим, що був на момент прийняття судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] і неможливість сплати ним аліментів у визначеному розмірі. Сплата позивачем аліментів на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка на час ухвалення рішення досягнула повноліття, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, батьком якої він є. Подані позивачем копії виписки-епікризи із медичної картки стаціонарного хворого від 07.10.2024, 04.03.2025, 30.04.2025, 29.08.2025, 24.09.2025, 28.11.2025, копія виписки із медичної катки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.11.2025, копія довідки № 1331 від 01.12.2025, копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 12690 від 10.06.2025, копія виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 09.07.2025, не свідчать про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, згідно з довідкою ВЛК від 06.11.2025 № 2025-1106-1412-2019-0 за ступенем тяжкості травма [PERSON] відноситься до легких. Докази, надані позивачем на підтвердження отриманих доходів, також не є виключною обставиною для зменшення розміру аліментів, оскільки з позивача аліменти стягуються у частці від доходу, а тому у разі зменшення доходів пропорційно зменшується і фактичний розмір аліментів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Суд, враховуючи вище встановлене, звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин суд вважає вимоги [PERSON] безпідставними та недоведеними, а тому вони не підлягають задоволенню. Згідно з приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. Згідно з приписами ч.ч. 1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила суд стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копію договору про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 8.10.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Зіменко О. В., копію додаткової угоди від 06.11.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 18.10.2025, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 06.11.2025, відповідно до яких вартість зазначених послуг становить 7500,00 грн; копію опису виконаних робіт (наданих послуг) про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 06.11.2025Ю копію прибуткового касового ордеру № 25 від 06.11.2025 та квитанції до нього про сплату 7500,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved