Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

В червні 2025 року [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кравчук В.М., звернулись до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вищезазначене домоволодіння належить до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору був [PERSON] , а членами двору були [PERSON] (його дружина), [PERSON] (його дочка), [PERSON] (його дочка), а отже домоволодіння є спільною сумісною власністю усіх його членів та кожен з них має рівну частку у цьому будинку (по 1/4 частці). [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку домоволодіння, на яку мали право в порядку спадкування за законом її батько [PERSON] та мати [PERSON] (по 1/8 частці кожний). [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 3/8 частки домоволодіння, з яких частка належала їй як члену колгоспного двору та 1/8 частка - як спадкоємцю за законом після смерті дочки [PERSON] , на яку мали право в рівних частках спадкоємці за законом [PERSON] (її чоловік) та її дочка [PERSON] , а саме по 3/16 частки кожному. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 9/16 частки домоволодіння, з яких частка належала йому як голові колгоспного двору, 1/8 частка - як спадкоємцю за законом після смерті дочки [PERSON] , 3/16 частки - як спадкоємцю після смерті дружини [PERSON] . Позивачі являються спадкоємцями за заповітом після смерті діда [PERSON] на різне майно спадкодавцю. Так, вищевказане домоволодіння заповідане позивачу [PERSON] , а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - для позивачки [PERSON] , на яку вона вже оформила свої спадкові права. Позивачці [PERSON] - матері [PERSON] належить 7/16 частки заявленого домоволодіння, з яких частка належить їй як члену колгоспного двору та 3/16 частки - як спадкоємцю після смерті матері і відповідно дружини [PERSON] - [PERSON] . В позасудовому порядку вони не можуть оформити своє право власності на дане домоволодіння через його належність до суспільної групи «колгоспний двір», тому просять визнати за ними право власності на заявлене нерухоме майно, а саме за [PERSON] на 9/16 частки, а за [PERSON] на 7/16 частки. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просив задовольнити позов, розглянувши справу без участі сторони позивачів. Представник відповідача направив до суду заяву, де при вирішення справи поклався на розсуд суду і також просив судовий розгляд здійснювати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 1993 року Григорівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом за №82885783 від 14 жовтня 2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно виписки з погосподарської книги №2 с. Воронківці Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та довідки про місце реєстрації [PERSON] станом на день смерті від 20 листопада 2025 року за №21-10/110 остання на день смерті була зареєстрована разом із батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] в домогосподарстві [ADDRESS] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] із [PERSON] , як між батьками та дочкою, вбачається свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Григорівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 лютого 1974 року. Таким чином, спадкоємцями за законом, які фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] являються батько [PERSON] та мати [PERSON] , які мали право в порядку спадкування за законом в рівних частках на 1/4 частку колгоспного двору (по 1/8 частці кожному). [PERSON] померла [INFO] в с. Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2020 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). У відповідності до довідки Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 25 серпня 2020 року за №1041 в склад сім`ї [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті входили: чоловік [PERSON] та внук [PERSON] . Факт перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 02 червня 2017 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №64/2020, заведеної 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що остання заповітом, посвідченим Слєсарчук Н.А., секретарем Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року за р.№107, заповіла внуку [PERSON] лише земельну ділянку (пай) площею 3,58 га згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ №049911 від 26 листопада 2004 року, на яку йому Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 29 серпня 2020 року за р.№709. Чоловік померлої [PERSON] відмовився від спадщини після смерті дружини [PERSON] без зазначення на користь іншого спадкоємця. Отже, спадкові 3/8 частки колгоспного двору після смерті [PERSON] (1/4 частка як члену колгоспного двору та 1/8 спадкова частка після [PERSON] ) є відкритими. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між бабою та внуком, підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 липня 1977 року Григорівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00027591160 від 29 серпня 2020 року; Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу за №00027020098 від 14 липня 2020 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 квітня 1998 року Григорівською сільською радою Старокотянтинівського району Хмельницької області. Таким чином спадкоємцем за законом на 3/8 частки колгоспного двору після смерті [PERSON] (1/4 частка як члену колгоспного двору та 1/8 спадкова частка після [PERSON] ) є внук [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] в с. Воронківці Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 лютого 2024 року Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 16 квітня 2024 року за №430/03-38/2024 [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із ним були зареєстровані: дочка [PERSON] та внук [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між батьком та дочкою, підтверджується: Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23 жовтня 2024 року за №00047612462; Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23 жовтня 2024 року за №00047612552; Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 23 жовтня 2024 року за №00047612618; Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23 жовтня 2024 року за №00047612742: рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року (справа №683/3779/24, провадження №2-о/683/23/2025). За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Слєсарчук Н.А. 26 жовтня 2018 року за р. №106, яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] заповів [PERSON] , а земельну ділянку (пай) площею 1,79 га згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ №049910 від 26 листопада 2004 року заповів [PERSON] . Дублікат даного заповіту виданий старостою Григорівського старостинського округу Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області [PERSON] 12 серпня 2024 року за р. №9-14. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 09 квітня 2025 року за №80776347 даний заповіт та його дублікат є чинними. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №217/2024, заведеної 07 травня 2024 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] , слідує, що його спадкоємцями за заповітом є [PERSON] та [PERSON] , яка вже оформила спадкові права за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Таким чином, позивач [PERSON] має право в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] на 3/8 частки заявленого домоволодіння (1/4 частка як члена колгоспного двору, 1/8 спадкова частка після [PERSON] ). Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №644/02-14 від 07 травня 2025 року відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із належністю спадкового домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір». За даними виписки з погосподарської книги №2 с. Воронківці Григоріівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, виданої Григорівським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №21-10/110 від 20 листопада 2025 року та довідки за №21-10/76 від 12 серпня 2024 року згідно записів погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки господарство особовий рахунок № [NUMBER] в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи «колгоспний двір», до складу якого входили: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» 15 квітня 2024 року, житловий будинок було збудовано у 1970 році. 15 грудня 1988 року виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який належить до «колгоспного двору» [PERSON] , як голові «колгоспного двору», на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області за №78 від 29 квітня 1988 року. Домоволодіння зареєстроване в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 15 грудня 1988 року в реєстрову книгу №2 під реєстровим №346. Згідно до ст.123 ЦК Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/4 частині (1:4=1/4). Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало право власності на 1/4 частку майна у колгоспному дворі кожному, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Після смерті [PERSON] її 1/4 частка в даному домоволодінні в порядку спадкування за законом в рівних частках перейшла батькові [PERSON] та матері [PERSON] (по 1/8 частці кожному). Після смерті [PERSON] належні їй 3/8 частки колгоспного двору (1/4 частка як члену колгоспного двору та 1/8 спадкова частка після смерті [PERSON] ) в порядку спадкування за законом перейшли внукові [PERSON] . Після смерті [PERSON] належні йому 3/8 частки колгоспного двору (1/4 частка як члену колгоспного двору та 1/8 спадкова частка після смерті [PERSON] ) в порядку спадкування за заповітом перейшли до [PERSON] . Таким чином, [PERSON] в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] та діда [PERSON] вцілому перейшло частки домоволодіння. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі не наполягали на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за ними.

Outcome: approved