Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з указаним позовом до відповідача [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 884985476 на суму 10 000,00 грн. у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV2 VD34. 28.11.2018 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі Договір Факторингу1), відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 23.02.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 23/0224-01 (далі Договір Факторингу2). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е (далі Договір Факторингу3), відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 18 190,00 грн, яка складається з наступного: 10 000,00 грн заборгованість по кредиту, 8 190,00 заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 у розмірі 18 190 грн., судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування коштів за вищезазначеним договором позичальнику відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 25.05.2021 було укладено кредитний договір №884985476, право грошової вимоги за яким перейшло ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Правовідносини між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникли 25.05.2021 значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, тому на час укладення даного договору у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Водночас підставою заміни учасника процесуальних відносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, в тому числі і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або таким предмет не індивідуалізовано належним чином. Залишається недоведеним факт переходу права вимоги за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021. Додані розрахунки заборгованості є документами, що складені самим позивачем, тому інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі, якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, а саме такі як їх дійсність, обгрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представником відповідача подане клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому просить зменшити розмір витрат ТОВ «ФК «Ейс» на професійну правничу допомогу адвоката до 3000 гривень, користуючись правом, передбаченим ч. 5 ст. 137 ЦПК України. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19. Спір, який виник між сторонами у справі № 135/933/25, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування штрафних санкцій, індексу інфляції та 3 % річних, судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Крім того, по справі №135/933/25 судом було відкрито спрощене позовне провадження, що вказує на те, що справа є малозначною і безпосередньої участі адвоката та представництва інтересів позивача в судовому засіданні є недоречним. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, висунута ТОВ «ФК «Ейс» є непропорційною, та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. [PERSON] вважає співмірним із складністю справи та ціною позову, виконаною адвокатом роботою та розумним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. Таку суму вважає пропорційною предмету спору та такою, що є доцільною для розподілу між сторонами. Позивачем надані додаткові пояснення, в яких зазначається, щодо підтвердження факту перерахування кредитних коштів, то позивачем надані беззаперечні докази того, що відповідач уклав договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; кошти в розмірі 10000 гривень перераховано на карту відповідачу. Зокрема платіжне доручення, документ, виданий та підписаний первинним кредитором та виписки АТ «Універсал Банк» по рахунку відповідача [PERSON] свідчать про те, що відповідач отримав зазначені кредитні кошти за договором №884985476 від 25.05.2021 у розмірі 10000 грн., тобто кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. При укладенні договору сторонами було погоджено всі істотні умови договору, які в повному обсязі регулюють порядок нарахування процентів за кредитним договором. Відповідно до графіку розрахунків за кредитним договором загальна вартість кредиту складає 12 887 грн. 92 коп. та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 2887 грн. 92 коп. та суму тіло (кредиту) в розмірі 10000 грн. Проте даний графік демонструє розрахунок заборгованості у випадку, якби боржник виконував умови кредитного договору та здійснював чергові платежі не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються, зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти. Нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: в період з 26.05.2021 по 08.06.2021 нарахування здійснювалось за дисконтною процентною ставкою, тобто 10000 грн. (тіло кредиту)*0,65/100=65,00 грн. в день (пункт 1.4 договору). В подальшому, в зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання щодо внесення платежу у строки та розмірах, визначених графіком платежів, в період з 10.06.2021 по 03.08.2021 нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за базовою процентною ставкою, тобто: 10000, 00 грн. (тіло кредиту)*1,30/100=130,00 грн. в день (пункт 1.5 договору). Нарахування відсотків здійснено в повній відповідності до умов кредитного договору, а саме 70 днів, що відповідає умовам, погоджених сторонами. Відповідач до укладення вищезазначеного договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами [PERSON] підтвердив шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необгрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Всі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами Реєстру прав вимоги або акту прийому-передачі реєстру боржників. Укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних відносин з [PERSON] від 25.05.2021 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №884985476 від 25.05.2021 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином. Вважають, що позивач підтвердив факт переходу прав вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи. Просять врахувати додаткові пояснення при розгляді справи. Позивачем подане заперечення на клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому позивач вважає розмір 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу обгрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну та достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість обгрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача адвокат Грабік М.С. подав заяву, в якій просить справу слухати без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечують, з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ст 247 ЦПК фіксування судового процесу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 25.05.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №884985476 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV2VD34 (а. с. 33-35). Також намір [PERSON] щодо укладення договору відображений в заявці про отримання грошових коштів в кредит (а. с. 20). Згідно п. 1.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Пунктами 1.2.-1-5 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 70 (сімдесят) днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним. На умовах, викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним. Відповідно до п. 1.6 договору, умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує Датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Відповідно до платіжного доручення №566369f5-8c07-44e8-be95-428ff130e315 від 25.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Призначення платежу: переказ коштів згідно договору №884985476 від 25.05.2021 року, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а. с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №8884985476 від 25.05.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 25.05.2021 року по 17.08.2021 року складає 18 190 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 8190 грн. 00 коп. - проценти (а. с. 45-46). 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а. с. 71-74). Згідно укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року та №32 від 31.12.2023 року було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року (а. с. 76зв-83). Предметом договору факторингу №28/1118-01 є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Пунктом договору факторингу 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3 договору факторингу). У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №147 від 17.08.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 2139) за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року на загальну суму 18190 грн. 00 коп. (а. с. 69-69зв). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року, за період з 17.08.2021 року по 23.02.2024 року загальний розмір боргу [PERSON] становить 18190 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 8190 грн. 00 коп. - проценти (а. с. 44). Судом також встановлено, що 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01 зі строком дії до 31.12.2024 року (а. с. 63-67). Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 2.1, 4.1 договору факторингу). Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до договору факторингу №23/0224-01, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №887985476 від 25.05.2021 року на загальну суму 18190 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 8190 грн. 00 коп. проценти (а. с. 61-62). Крім того, 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року (а. с. 55-59). За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору факторингу). Відповідно до п.1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, ТОВ «Ейс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року на загальну суму 18190 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 8190 грн. 00 коп. прострочені відсотки (а. с. 53-54). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року, наданої ТОВ «ФК «Ейс», загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 05.06.2025 року становить 18190 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 10000 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 8190 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за процентами (а. с. 43). Крім реєстрів, перехід прав підтверджується платіжними інструкціями між факторами та клієнтами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Ейс» у визначеному Законом порядку набуло право вимоги до [PERSON] . Перехід права вимоги за кредитним договором стосувався дійсного на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги, укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору, тому ТОВ «ФК «Ейс» довело своє право вимоги до відповідача. Із дослідженого судом договору №884985476 від 25.05.2021 року встановлено, що договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Із врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір №884985476 від 25.05.2021 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписано сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора (MNV2VD34), та за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Із кредитного договору видно, що [PERSON] як позичальник та споживач за договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (місце проживання: [ADDRESS] , номер паспорта [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , електронну пошту). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно наданої інформації на виконання ухвали суду від 12.08.2025 року про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» повідомило, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Щодо поповнення картки зазначають, що у період з 25.05.2021 по 30.05.2021 дійсно надійшло зарахування коштів у сумі 10000 грн. Фінансовий номер, на який відправляється інформація - [NUMBER] , знаходиться в анкетних даних клієнта (а. с. 134-135). Також, суду було надано виписку про рух коштів по картці від 03.09.2025 по рахунку [PERSON] за період з 25.05.2021 року по 30.05.2021 року, згідно якої на картковий рахунок [PERSON] 25.05.2021 року були зараховані кошти у сумі 10000 гривень. (а. с. 132). Таким чином, у підписаному відповідачем договорі чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Як з`ясовано судом, нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: в період з 26.05.2021 по 08.06.2021 нарахування здійснювалось за дисконтною процентною ставкою, тобто 10000 грн. (тіло кредиту)*0,65/100=65,00 грн. в день (пункт 1.4 договору). В подальшому, в зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання щодо внесення платежу у строки та розмірах, визначених графіком платежів (а. с. 35зв. -36), в період з 10.06.2021 по 03.08.2021 нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за базовою процентною ставкою, тобто: 10000, 00 грн. (тіло кредиту)*1,30/100=130,00 грн. в день (пункт 1.5 договору). Нарахування відсотків здійснено в повній відповідності до умов кредитного договору, а саме 70 днів, що відповідає умовам, погоджених сторонами. Відповідач до укладення вищезазначеного договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами [PERSON] підтвердив шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «ФК «Ейс» посилалося на те, що заборгованість відповідача становить 18190 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 8190 грн. 00 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вказана сума підтвержується доказами, наведеними судом вище. Таку суму заборгованості суд вважає доведеною, обгрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно ст. 141 ЦПК України, зважаючи на стягнення заявленої суми заборгованості, з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). Так, представником позивача до позовної заяви було долучено договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладений між АБ «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС»; копію свідоцтва Тараненко А.І. про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012 року, довіреності від 29.05.2025 року, 06.01.2026; додаткову угоду №25770709073 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, відповідно до якої АБ «Тараненко та Партнери» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу про захисту прав та інтересів, що відноситься до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема відносно [PERSON] за договором №884985476 від 25.05.2021 року. Також, до матеріалів справи долучено акт прийому-передачі наданих послуг від 29.05.2025 року, відповідно до якого АБ «Тараненко та Партнери» (виконавець) та ТОВ «ФК «ЕЙС» (клієнт) засвідчують, що виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року, кількість витраченого часу - 2 години, вартість послуги - 5000 гривень; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року, кількість витраченого часу - 2 години, вартість послуги - 1000 гривень; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року на рахунок боржника [PERSON] , кількість витраченого часу 1 година, вартість послуги - 500 гривень; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №884985476 від 25.05.2021 року на рахунок боржника [PERSON] , кількість витраченого часу - 1 година, вартість послуги - 500 гривень. Загальна вартість наданих послуг 7000 гривень. Згідно вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов 'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. [PERSON] , користуючись своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 137 ЦПК України, просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката. З огляду на вищевикладене, зокрема те, що позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 18190 грн. 00 коп., суд вважає співмірним із складністю справи та ціною позову, виконаною адвокатом роботою та розумним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). На підставі наведеного та

Outcome: partial