Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Посилається на те, що 17 липня 2015 року, сторони по справі уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 96 від 17.07.2015 року. Від шлюбу в них є дві доньки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. З червня 2025 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач створював нестерпні умови для сумісного проживання та не приймав участі у вихованні дітей, у їх повсякденному житті, та не здійснював прямий догляд за ними. Він забрав оригінал свідоцтва про шлюб та сказав що буде сам подавати позов про розірвання шлюбу. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні позивачки та її матері. Відповідач є ФОП, також працює на якомусь підприємстві і має регулярний дохід. Фактично підприємницьку діяльність здійснює за адресою: [ADDRESS] . 09.08.2025 року відповідач з`їхав з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після того як 08.08.2025 року вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, в присутності малолітніх дітей. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але на одну дитину не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2025 року відкрито спрощене провадження по даній справі та призначено судове засідання. 19 вересня 2025 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач позовні вимоги не визнав, зазначає, що перебував у шлюбі з позивачкою і від шлюбу є дві доньки. За останній час подружнього життя між позивачкою та відповідачем виникали непорозуміння, сварки, що призвели до припинення шлюбних відносин. У серпні 2025 року відповідач пішов з квартири і залишив свої заощадження позивачці, а тому вимога [PERSON] про стягнення з нього аліментів є безпідставною. Щодо власного доходу, офіційно працює в ТОВ «Глобал Білд Інжиніринг» інженером, заробітна плата 20000 грн. 19 вересня 2025 року відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про оспорювання батьківства і виключення з актового запису відомостей про батька, в якій просить прийняти до розгляду і відкрите загальне провадження у справі та виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини з актових записів про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначити у справі генетичну експертизу з метою встановлення кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2025 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства і виключення з актового запису відомостей про батька дітей та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що обставини, зазначені [PERSON] у відзиві не відповідають дійсності, підозри відповідача у подружній зраді безпідставні. Діти народилися в шлюбі, [PERSON] є біологічним батьком спільних дітей. Відповідач обіцяв матеріально забезпечувати дітей в добровільному порядку, але не виконує цього. 15 вересня 2025р. Зміївський районний суд Харківської області виніс рішення про розірвання шлюбу. 02 жовтня 2025 року [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що на момент укладення шлюбу відповідачу було відомо про її вагітність, так як до цього вони разом проживали та вона була госпіталізована на стаціонарне лікування по збереженню вагітності. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] , а через рік [INFO] донька [PERSON] . Підозри [PERSON] у зраді є безпідставними. 08 серпня 2025 року відповідач вчинив акт домашнього насильства по відношенню до дружини в присутності дітей, внаслідок чого діти злякались та бояться спілкуватись з батьком. В заяві про розірвання шлюбу [PERSON] зазначив, що має намір матеріально забезпечувати дітей в добровільному порядку, проте обіцяного не виконав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2025 року було призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження по даній справі. 15 січня 2026 року отримано висновок судової молекулярно-генетичної експертизи від 13.01.2026 № СЕ-19/126-25/14234-БД. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2026 року було поновлено провадження по даній справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства і виключення з актового запису відомостей про батька. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 від доходу визнав, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони з 17 липня 2015 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 96 від 17.07.2015 року. Під час шлюбу у сторін народилися доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5-6), в яких відповідач [PERSON] записаний як батько, а позивачка [PERSON] - як мати обох доньок. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 вересня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 96, розірвано (а.с. 53-57 ). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодекс України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень. Відповідач працює інженером в ТОВ "Глобал Білд Інжиніринг", та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати своїх дітей. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, так як [PERSON] є їх батьком та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, також, враховуючи той факт, що відповідач надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2025 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved