Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

20.09.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вона з відповідачем [PERSON] з вересня 2021 року по липень 2023 року перебувала у близьких стосунках від яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Але, оскільки при народженні дитини відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з іншою жінкою та не виявив бажання бути зареєстрованим батьком дитини, тому відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були внесені зі слів матері відповідно до ст.135 СК України. 05.03.2022 відповідач [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Проте, 03.10.2022 відповідач [PERSON] приїхав на виписку позивача [PERSON] з дитиною з пологового будинку та повідомив всіх присутніх на цій події, що саме він є батьком дитини, оскільки до цього нікому не було відомо хто є батьком дитини. Також, відповідач приїздив 26.11.2022 на хрестини сина. Крім цього, відповідач [PERSON] надавав грошову допомогу позивачу на утримання дитини, шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок. Однак, з липня 2023 відносини між сторонами почали погіршуватись, вони припинили будь-які стосунки та відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач [PERSON] була змушена звернутись до суду за даним позовом. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд: визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження останнього №355 від 13.10.2022; стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), до моменту досягнення дитиною 3-х річного віку. Представник позивача адвокат Зеркін А.С. в судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві, а також надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з судом було постановлено проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи з її відсутності, вирішення справи залишає на розсуд суду. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (а.с.13). Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №458/619/17. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 на підставі клопотання представника позивача призначено судову біологічно-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу для встановлення батьківства відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.58-60). Листом начальника КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №243 від 17.04.2024 ухвала Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 про призначення судово-генетичної експертизи повернута без виконання, у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] 18.03.2024 та 15.04.2024 на експертизу (а.с.76). Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Водночас, слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Вказані висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21, від 20 вересня 2024 року у справі № 183/2690/21. При цьому в якості доказів батьківства можуть розглядатися різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про батьківство. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18 та постанові від 05 березня 2025 року у справі №487/4523/23. На підтвердження доводів викладених у позовній заяві та в якості доказів батьківства відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] надала скріншоти її листування з відповідачем у застосунку Viber, фотографії та виписку з її карткового рахунку щодо отримання від відповідача грошової допомоги на утримання дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Зі змісту скріншотів листування позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] у застосунку Viber, слідує, що після народження дитини сторони спільно обирали ліжечко для неї, відповідач називає дитину своїм сином, а себе його батьком, а також цікавиться станом його здоров`я (а.с.33-39). З долучених до позовної заяви фотографій слідує, що відповідач [PERSON] був присутній на виписці дитини та позивача з пологового будинку, тримає на руках та обіймає дитину, гуляє з нею на вулиці, святкує виповнення дитиною двомісячного віку, а також а також присутній разом позивачем в якості батьків дитини на її хрещені (а.с.28-32). Також, долученою до позовної заяви роздруківкою з карткового рахунку позивача [PERSON] підтверджується факт надсилання їй грошових коштів відповідачем [PERSON] (а.с.14-26). На думку суду, поведінка відповідача [PERSON] притаманна саме як для батька дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що зі сторонами у справі вона працювала разом на підприємстві у 2021-2022 роках та перебуває у дружніх стосунках. В період роботи між сторонами виникли близькі стосунки хоча відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Від стосунків з відповідачем позивач [PERSON] завагітніла та народила дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] з букетом квітів приїздив до пологового будинку на виписку позивача з дитиною, а також раз на декілька місяців приїздив до позивача під час відпустки, перебуваючи на військовій службі. Також, відповідач [PERSON] приїзжав на хрещення [PERSON] , [INFO] , та слав гроші на картковий рахунок позивача на утримання дитини. На теперішній час, відповідач [PERSON] уникає зустрічей та спілкування з позивачем. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що зі сторонами у справі вона працювала разом на підприємстві з 2020 року. Під час спільної праці відповідач [PERSON] почав приділяти увагу позивачу [PERSON] , хоча перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Між сторонами виникли романтичні стосунки від яких остання завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] з букетом квітів приїздив до пологового будинку на виписку позивача з дитиною та в подальшому перераховував грошові кошти на картковий рахунок позивача на утримання дитини. В жовтні 2022 року дитину похрестили, кумою зі сторони позивача стала свідок [PERSON] , а кумом зі сторони відповідача став його товариш. В липні 2023 року сторони розірвали стосунки. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів покази зазначених свідків, вони є цілком логічними, послідовними та не суперечать змісту доданим до матеріалів справи іншим доказам. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд вважає, що надані позивачем [PERSON] письмові докази разом із пояснення свідків в своїй сукупності підтверджують батьківство відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 91 СК України, встановлено, що мати дитини, з якою батько не перебуває у шлюбі, має право на аліменти на власне утримання до досягнення дитиною 3-х років, якщо проживає з нею. Із Витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за однією адресою з її малолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав, що унеможливлюють сплачувати нею аліменти у заявленому позивачем розмірі, суд вважає необхідним дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а також звільнення її від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1073,60 грн. сплаченого судового збору, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 2147,20 грн. судового збору.

Outcome: approved