Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, в якому вказав, що з 10.06.2023 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося та рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2025 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільно подружжя майже не проживало, стосунки між ними були завершені одразу після народження дитини. З того часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бачить дитину, не цікавилась та не проявляла інтерес до її життя. З моменту народження дитини відповідачка не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не проявляє до дитини щонайменшої материнської турботи, пояснюючи це тим, що в неї відсутній "материнський інстинкт", часто зникала у невідомому напрямку та вела аморальний спосіб життя, але позивач щоразу надавав їй шанс, намагався виправити становище, бо хотів зберегти шлюб, вважав, що дитині необхідне материнське піклування. Батько на даний час один виховує доньку, в той час, коли він знаходиться на роботі піклуватися про дочку йому допомагають батьки, які його підтримують у всьому. Позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід. Позитивно характеризується по місцю роботи, має у власності житло. Через систематичне та свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дитини, що проявлялося, зокрема, у неналежному догляді за дитиною, ігноруванні її фізичного стану, відмові від своєчасних планових відвідувань лікаря-педіатра, а також у бездіяльності, що призвела до втрати дитиною ваги та виникнення загрози життю й здоров`ю, родина потрапила в поле зору соціальних служб. У цей же період позивач був вимушений перебувати на роботі, забезпечуючи фінансові потреби сім`ї та прагнучи створити належні матеріальні умови для виховання і розвитку малолітньої дитини, що є прямим проявом виконання ним батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Починаючи з осені 2024 року вона не підтримує жодного контакту з дитиною, не відвідує її, не телефонує, щоб поцікавитись її життям та розвитком, фактично самоусунулась від процесу виховання та догляду за дитиною. Малолітня донька зростає без материнської присутності, уваги і турботи. Мати байдужа до неї. Відповідачка не бере участі в жодній сфері життя дитини: не була присутня на жодному заході за її участі, не знає та не виявляє інтересу до того, чим донька цікавиться, як розвивається, який її стан здоров`я. Вона не забезпечує дитину ні харчуванням, ні ліками, ні одягом, не організовує її лікування чи медичного догляду, що негативно впливає на фізичний та емоційний стан дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Збереження за відповідачкою статусу матері суперечить інтерсам дитини, порушує її право на повноцінний захист, стабільне виховання та турботу, а також створює юридичні та моральні ризики у майбутньому (наприклад при вирішенні питань освіти, місця проживання, виїзду за кордон враховуючи небезпечну ситуацію в країні, тощо). Просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просила позов задоволити, пояснила, що позивач звернувся з вказаною позовною заявою не з метою ухилення від військової служби, оскільки має бронювання, а з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини. Відповідач ухиляється тривало та систематично від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, дитиною займається батько та його батьки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що він забезпечує дитину, колишня дружина залишила дитину іще до досягнення нею річного віку. До цього періодично зникала, був випадок, коли пішля з дитиною з дому на 2 місяці. Відповідач позовні вимоги визнала, в судовому засіданні вказала, що не має умов, щоб виховувати дитину, тому нехай цим займається позивач, в якого є всі умови для цього. Сама живе у тітки. Коли дізналась, що вагітна, то злякалась вагітності, однак потім народила. Розуміє, що то її дитина, однак немає навиків догляду за нею та виховання. Знає, що дитина росте в гарних умовах. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що в 2024 році до них звернулася мати позивача, оскільки відповідач залишала дитину саму, потім взагалі зникла з дитиною здому. Поліція розшукувала її, а коли знайшла, то вона нічого не могла пояснити, не дотримувалась гігієни та харчування дитини, дитина втратила у вазі, потрапила на облік. Мати позивача взяла догляд на себе. За повідомленням відповідача, виконувати батьківські обов`язки вона не бажає, материнських почуттів до дитини не відчуває. Свідок [PERSON] (тітка відповідача) у судовому засіданні повідомила, що відповідач її племінниця. Коли [PERSON] привезла дитину до неї, то вона допомагала [PERSON] у догляді за дитиною, намагалась навчити її догляду, однак вона таких навичок не мала, відносилась до дитини, як до ляльки. На той час дитині було 4-7 місяців. Христина пішла від [PERSON] з дитиною в батьківський будинок, який не пристосований для проживання. Христина не має навичок догляду за дитиною, материнських почуттів не відчуває. Позивач гарний батько. Свідок [PERSON] (лікар-педіатр) в судовому засіданні пояснила, що дитина сторін народилась передачасно, отримала пологову травма. Через півроку на огляді було виявлено, що дитина втратила вагу. [PERSON] повідомила, що проживає сама та немає коштів на харчування. Їй видали дитяче харчування та повідомили службу у справах дітей про цю ситуацію. Потім з дитиною на огляди приходила бабуся (мати батька дитини). Більше [PERSON] не бачила. [PERSON] з порадами погоджувалась, коли приходила на огляди. Вважає, що таке ставлення матері до дитини викликано станом здоров`я самої [PERSON] , її недостатнім розвитком, вона немає достатніх навичок для догляду та виховання дитини. Свідок [PERSON] (тітка позивача) повідомила, що [PERSON] дитиною не займається з народження, залишала дитину на декілька днів. Дитина знаходилась у батька та його батьків. Мати дитиною не цікавиться уже більше року. Свідок [PERSON] (сусідка позивача) в судовому засіданні пояснила, що маму дитини бачила двічі. З дитиною постійно знаходиться батько або бабуся з дідусем. [PERSON] сказала їй, що мати пішла, дитину залишила. Дитині було півроку. Свідок [PERSON] (мати позивача) в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] не має материнських почуттів до дитини та навичок догляду за нею. Дитина має затримки у розвитку. Христина працює, заробляє, але дитиною не опікується та не цікавиться. Після розлучення не хотіла дитину забирати. Одного разу пішла з нею та не повернулася, змушені були її розшукувати. Були випадки, коли йшла на декілька днів. Коли діти жили самі, то дитина часто була в лікарні. Забезпечувала дитину харчуванням вона, мати не знала навіть, як вдягати дитину. Останній рік відповідач дитину не бачила. Материнських почуттів до дитини не має, умов для проживання не має, оскільки будинок не пристосований для проживання. Христина проживає з братом. Дитину доглядають син та вона з чоловіком . Свідок [PERSON] (батько позивача) в судовому засіданні пояснив, що відповідач дитиною не займається та не забезпечує, догляд та годування здійснюють вони. До дитини інтересу у матері не було . Христина має двох братів. Зникала, неуважно відносилась до безпеки дитини. Був випадок, коли сама пішла з дитиною і зникла на місяць. Розшукували її. Дитина була занедбана (схудла). На даний час інтересу до дитини не проявляє. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 17.03.2025 року. Відповідач життям дитини понад рік не цікавиться, матеріально її не забезпечує, догляд не здійснює, материнських почуттів не проявляє, інтересу до збереження батьківських прав не виявляє. Органом опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належного догляду за дитиною. Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків, у тому числі ізі сторони відповідача. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, дійшов переконання, що відповідач [PERSON] ухилилася від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу вихованням та утриманням дитини, її доглядом не займається, її життям, здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що добровільно та усвідомлено ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , реального інтересу до збереження своїх батьківських прав не проявляє. Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який ґрунтується на матеріалах, які свідчать про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Вищевказані обставини відповідачем не оспорені та не спростовані, проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечила. Ураховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] не приймає участі у житті малолітньої дочки, своєю поведінкою негативно впливала на стан її здоров`я, створювала для неї небезпеку, безвідповідально ставилася до потреб дитини, враховуючи безпосередні інтереси дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляє, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved