Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ОСББ "Мирна 19" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті платежів та внесків у розмірі 42946,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 8593,88 грн., 3% річних у розмірі 2157,01 грн., судовий збіру розмірі 2422,40 грн. та 5369,72 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 21.06.2019 року установчими зборами було затверджено статут ОСББ «Мирна 19». Протоколом № 1-2021 Загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження [ADDRESS] від 16.08.2021 року було затверджено розмір внесків на утримання будинку ОСББ Мирна 19 та визначено порядок їх сплати: розмір платежу становить 5,50 грн за 1 м 2 житлового приміщення, 3,00 грн за за 1 м2 кладовки та 3,65 за 1 м2 комерційного приміщення. За житлові приміщення першого поверху 1-6 під`їздів платіж передбачено в розмірі 5,05 грн за 1 м2. Сплата має відбутися до 5 числа кожного місяця шляхом перерахування на банківський рахунок ОСББ Мирна 19. Відповідач є власником нежитлових приміщень № 4/4К та 4/2К в будинку [ADDRESS] , згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та протягом тривалого часу не виконує обов`язки щодо сплати внесків, передбачених Статутом, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Станом на 11.12.2024 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача щодо нежитлових приміщень № 4/4К складає 14 997,30 грн., які були нараховані шляхом добутку між загальною площею нежитлових приміщень, які є у власності відповідача (становить 105,3 метри квадратні) та розміром платежу за 1 м2, який становить 3,65 грн. Станом на 11.12.2024 року сума заборгованості за особовим рахунком Відповідача щодо нежитлових приміщень № 4/2К складає 27 948,96 грн., які були нараховані шляхом добутку між загальною площею нежитлових приміщень, які є у власності відповідача (становить 212,7 метри квадратні) та розміром платежу за 1 м2, який становить 3,65 грн. Також, оскільки відповідачем не були сплачені на користь ОСББ Мирна 19 кошти за надання послуг у розмірі 9 647,87 грн, позивач просить стягнути з відповідача 2 845,72 грн - інфляційні втрати; 714,26 грн - 3% річних від простроченої суми. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачу на праві приватної власності належить об`єкти нежитлових приміщень № 4/4К (загальна площа становить 105,3 метри квадратні) та нежитлових приміщень № 4/2К (загальна площа становить 212,7 метри квадратні) в будинку [ADDRESS] . Нежитлові приміщення № 4/4К та нежитлових приміщень № 4/2К в будинку [ADDRESS] знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, управління, утримання та експлуатацію якого здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мирна 19» та відповідно є виконавцем послуг у цьому будинку. Статтею 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відповідно до статуту ОСББ «Мирна 19», останнє створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і об`єднує власників квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку у [ADDRESS] . Так, у пункті 2 розділу V статуту передбачено, що співвласник серед іншого зобов`язаний також: виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Пунктом 1 розділу ІІІ статуту передбачено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ вказаного статуту до виключної компетенції загальних зборів належить у тому числі визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників. Пунктом 11 розділу ІІІ статуту визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно з розділом VI статуту співвласники є відповідальними за порушення статуту об`єднання та рішень статутних органів. Протоколом №1-2021 Загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження [ADDRESS] , від 16.08.2021 року затверджено розмір внесків на утримання будинку ОСББ Мирна 19 та визначено порядок їх сплати: розмір платежу становить 5,50 грн. за 1 кв.м житлового приміщення, 3,00 грн. за 1 кв.м комори та 3,65 грн. за 1 кв.м комерційного приміщення. За житлові приміщення першого поверху 1-6 під`їздів платіж передбачено в розмірі 5,05 грн. за 1 кв.м. Сплата має відбутися до 5 числа кожного місяця шляхом перерахування на банківський рахунок ОСББ Мирна 19. Відповідно до ч. 1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями частини другої ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. У статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. За змістом частин першої другої статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: шляхом скликання загальних зборів: створювати органи управління та визначати умови їх діяльності та оплати; приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання відповідно до вимог статті 10 цього Закону; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; виключити з свого складу членів об`єднання, які не виконують своїх обов`язків; брати на баланс майно об`єднання; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом. Доручати правлінню в межах повноважень, визначених статутом: визначати підрядника, укладати договори на управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою відповідно до статуту та законодавства; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів; ініціювати скликання загальних зборів; захищати права, представляти законні інтереси власників в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; за рішенням загальних зборів та згодою власників приміщень, які не є членами об`єднання, використовувати приміщення в житловому комплексі для потреб органів управління об`єднання. Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. У статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі-Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Частиною першою статті 7 Закону № 417-VIII визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону № 417-VIII ). Відповідно до ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до Акту взаєморозрахунків з приміщенням ОСББ "Мирна 19" за період: 01 вересня 2021 року по 11 грудня 2024 року року загальна сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 42 946,26 грн. Судом встановлено, що позивач у період з за вказаний період виконував свої зобов`язання та забезпечував надання відповідачу послуг за вищевказаною адресою, проте відповідачем не виконано зобов`язань щодо оплати отриманих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 42 946,26 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такі висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Зокрема стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другоюстатті 625 ЦК Українисум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Відповідно до положеньстатті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана стаття цивільного кодексу регламентує порядок стягнення з боржника як основної заборгованості, так і санкцій за порушення грошового зобов`язання. 3% річних від простроченої суми та проценти підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу (ст.625 ЦК України). Відтак, отримання гарантій відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України є беззаперечним правом кредитора. Позивачем до позовної заяви не долучено розрахунку 3% річних та інфляційних витрат, не зазначено періоду нарахувань, тому суд позбавлений можливості дослідити обґрунтованість нарахування. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, позивач не надав жодного доказу, що ним обґрунтовано нараховано 3% річних та інфляційні витрати. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial