Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся через систему «Електронний суд» до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 1256-3283 від 16.08.2023 у розмірі 97421,36 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.08.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1256-3283, в письмовій формі у вигляді електронного документа, який був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А7997. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у сумі 22000,00 грн, шляхом перерахування на його банківський (картковий) рахунок, через систему платежів LiqPay, строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка1,50% в день. Відповідач частково сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості, чим вчинив конклюдентні дії, що свідчить про прийняття укладеного кредитного договору. Окрім цього, відповідач в загальній кількості 15 разів оформлював кредиті відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить про обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Позивач свої зобов`язання виконав, але у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами, у загальній сумі 11528,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 97421,36 грн. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, лише частину заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №1256-3283 від 16.08.2023 року в розмірі 97421,36 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 19900,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 77521,36 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.11.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання правової допомоги. В обґрунтування зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував ідентифікацію особи позичальника, підписання договору та Правил відкриття кредитної лінії електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Інформації про те що саме на номер телефону відповідача надіслано пароль, матеріали справи не містять. Не надано доказів прийняття відповідачем пропозиції укладення кредитного договору. Щодо ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору, він містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є лише інформаційною довідкою для споживача. Відсутні підтвердження того, що долучені до матеріалів справи Правила відкриття кредитної лінії продукту «На все» у редакції 28.07.2023, це саме ті правила, які розумів та ознайомився з ними відповідач підписуючи кредитний договір №1256-3283 від 16.08.2023. Позивачем не долучено до позовної заяви бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору, що не надає можливості перевірити факт наявності заборгованості, та встановити її розмір. Відсутні дані щодо приналежності платіжної карти [NUMBER] саме відповідачу, та не надано підтвердження належного перерахування коштів саме за кредитним договором №1256-3283 від 16.08.2023, оскільки грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника, та їх отримання відповідачем. Вказаними документами можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, виписки з особових рахунків клієнтів. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, отже не є належним доказом існування боргу. Отже, не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність заборгованості відповідача за оспорюваним кредитним договором. Вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків є неспіврозмірними, оскільки суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, повідомив суд, що відповідач [PERSON] є інвалідом 1 групи, та докази понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 13500,00 грн будуть надані стороною відповідача протягом 5 днів після ухвалення рішення по справі. Представником позивача надано письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідач перед укладенням кредитного договору №1256-3283 від 16.08.2023, попередньо ознайомився з договором та Правилами надання споживчого кредиту, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1256-3283 (Графік платежів за Договором), які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «А7997» для підписання вказаного кредитного договору. Для ідентифікації відповідача було використано систему BankID НБУ, яка передбачає, що без ведення позичальником логіна та паролю в інтернет банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно позичальнику, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позичальника з метою укладення договору є неможливим. Підписуючи договір шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма умова Договору. На підтвердження вказаних обставин додано Моніторинг дій користувача в Інформаційно телекомунікаційній системі [PERSON] . Отже, кредитний договір був підписаний у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Що стосується виписок по рахунку, то первинні банківські документи по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснює господарську діяльність з надання фінансових послу, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та не є банківською установою, таким чином не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, тому надати первинні бухгалтерські документи, а саме виписки по рахунку [PERSON] є неможливим. Проте, первинними документами саме з метою доказування в судових спорах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку. Отже, для отримання кредиту клієнт (відповідач) створюючи заявку на отримання кредиту самостійно вносить власні дані, в тому числі номер банківської карти. Зі змісту кредитного договору, вбачається, що в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою [NUMBER] . На підтвердження перерахування відповідачу коштів було надано належні докази. Щодо погодження умов кредитування, а саме строку, відсотків та порядку їх нарахування, то базовий період це строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 14 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування, це строк на який видаються грошові кошти, якими він може користуватися, тобто 300 днів. Відповідач сам обрав базовий період, саме 14 днів, протягом якого він буде сплачувати саме відсотки. Проценти визначені в договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства, та нараховувалися відповідно до умов договору, за період з 16.08.2023 по 26.09.2023 за ставкою 1,20% за кожен день (виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору). 29.08.2023 року - відповідачем було внесено платіж у розмірі 5239,32 грн, 12.09.2023 року - відповідачем було внесено платіж у розмірі 5239,32 грн, які були враховано на погашення відсотків за користування кредитом. За період з 27.09.2023 року по 10.06.2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 % у зв?язку з наявністю простроченої заборгованості. 25.11.2024 року - відповідачем після строку кредитування було внесено платіж у розмірі 2100,00 грн, які були враховані на погашення основного боргу. Після закінчення строку кредитування (10.06.2024) нарахування процентів було зупинено. Крім того, відповідач в загальній кількості 15 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Щодо вимог про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, повністю заперечують. Витрати на правничу допомогу мають відповідати критеріям співмірності та бути обґрунтованими з огляду на реальну складність справи. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу на користь відповідача. Представником відповідача надано письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що позовна заява не містить доказів підтвердження отримання відповідачем та застосування ним при укладенні договору одноразового ідентифікатора. Наданий позивачем Моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі не є належним та допустимим доказом направлення та отримання [PERSON] одноразового ідентифікатора, а також підписання ним кредитного договору за його допомогою. Позивачем ні до позовної заяви, ні до додаткових пояснень не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору №1256-3283 від 16.08.2023, не надано жодних належних та допустимих доказів, щодо виконання позивачем умов договору про видачу кредитних коштів та доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. Вважає несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати непропорційно великої суми відсотків та неоднозначного тлумачення умов договору щодо його строку. В зв`язку з чим, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують укладення [PERSON] кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, та користування ними. На підставі чого просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача надано додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що договір між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що в «особистому кабінеті» відповідач отримав гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід?ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту. Таким чином, відповідач попередньо ознайомився з договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, в якому визначаються всі його істотні умови. Відповідачем було використано при укладенні договору одноразовий ідентифікатор «А7997», для підписання договору, яким він підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами договору. Задля ідентифікації відповідача було використано систему BankID НБУ. Крім того, в матеріалах справи міститься фото з паспортом відповідача на підтвердження того, що саме він оформлював кредитні відносини з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Створюючи заявку на отримання кредиту відповідач самостійно вносить власні дані, в тому числі номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти, відповідачем було зазначено маску карти [NUMBER] . Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтом або його представником, оскільки це є банківською таємницею. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою та не відкриваю рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. На підтвердження перерахування відповідачу коштів, до суду надано відповідні довідки. Умови договору містять детально описану інформацію щодо базового періоду (14 календарних днів), щодо строку кредиту (300 календарних днів), щодо сплати процентних ставок за користування кредитом (стандартна 1,50% в день, знижена 1,20 % в день), щодо комісії за видачу кредиту. Проценти визначені в договорі не суперечать вимогам законодавства. До позовної заяви долучено розрахунок, який відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих непогашених відсотків відповідачем. Штрафи та пеня стосовно відповідача не нараховувалися. В зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги позивача та відмовити відповідачу у стягненні з позивача на його користь витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16.08.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1256-3283 продукту «НА ВСЕ», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 22000,00 грн (п. 4.1), строком кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, з датою повернення (виплати) кредиту 10.06.2024 (п.4.9). Базовий період складає 14 календарнихднів (п.4.4), процентна ставка за користування кредитом фіксована, знижена процентна ставка становить 1,20% в день (надається в межах програми лояльності) (п.10.2), стандартна процентна ставка становить 1,50% в день (4.6.). Комісія за видачу кредиту становить 15,00 % від суми виданого кредиту (4.7). Реальна річна процентна ставка складає 27135,00% (п.4.10). Орієнтовна загальна вартість кредиту 113608,36 грн (п.4.11). У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача як позичальника, його ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса проживання, дані електронної адреси, зазначено номер особистого електронного платіжного засобу номер банківської картки [NUMBER] . Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікатором «A7997». Крім того відповідач підписав одноразовим електронним ідентифікатором «A7997» Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1256-3283 додаток №3 до договору (графік платежів за договором за зниженою ставкою 1,20% в день) за якими відповідач за вказаних умов повинен був сплатити станом на 10.06.2024 суму 95946,66 грн; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1256-3283 додаток №4 до договору (графік платежів за договором за зниженою ставкою 1,50% в день) за якими відповідач за вказаних умов повинен був сплатити станом на 10.06.2024 суму 113608,36 грн. Також відповідач ознайомився та підписав одноразовим електронним ідентифікатором «A7997» Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від № 51-П від 28.07.2023 та паспорт споживчого кредиту з умовами кредитування. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LigPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в договорі (п.12 реквізити сторін) та в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» б/н про перерахування суми кредиту за договором №1256-3283 від 16.08.2023 року [PERSON] , перераховано 16.08.2023 року через систему платежів LiqPay платіж №2352668827, тип операції видача кредиту на платіжну картку [NUMBER] сума платежу 22000,00 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260109/105184-БТ від 13.01.2026, на ім`я [PERSON] , було емітовано карту № [NUMBER] . Відповідно до виписки за договором б/н наданої АТ КБ «ПриватБанк», через систему електронних платежів ID платежу 2352668827 на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] 16.08.2023 перераховано суму 22000,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1256-3283 від 16.08.2023 року, [PERSON] станом на 19.09.2025 року має заборгованість по кредиту в розмірі 108949,36 грн, яка складається з: заборгованості по основному боргу 19900,00 грн, заборгованості по процентам (залишок) 88836,00 грн, заборгованості за комісією (залишок) 213,36 грн. Разом з тим відповідачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 11528,00 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 97421,36 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 19900,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами 77521,36 грн, що разом становить 97421,36 грн. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. У відповідності до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підпису електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ч. 1 ст.1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання в наслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц). Отже, приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок користування відповідачем кредитними коштами. Як встановлено судом, Договір про відкриття кредитної лінії №1256-3283 від 16.08.2023 між сторонами, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, правових позицій та встановлених обставин справи, суд бере до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Отже, твердження представника відповідача щодо порушення процесу ідентифікації та верифікації відповідача є безпідставними. Щодо заперечень представника відповідача про отримання відповідачем кредитних коштів, то вказані обставини спростовуються долученою до матеріалів справи довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.01.2026 року, про перерахування відповідачу 16.08.2023 кредитних коштів у розмірі 22000,00 грн. Суд вважає вказану довідку належним доказом, та з якої вбачається що зарахування грошових коштів відбулося на банківську картку (особистий електронний платіжний засіб) відповідача [NUMBER] . Що стосується нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, то суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування відсотків відбувалося в межах строку договору, а саме по 10.06.2024 року. При цьому, у договорі про відкриття кредитної лінії №1256-3283 від 16.08.2023 сторони, діючи відповідно до положень ст.ст.6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування. Так, суд звертає увагу, що умовами п.4.4 договору було узгоджено базовий період по сплаті відсотків, який складає 14 календарних днів та відповідно п.4.9 договору сторони узгодили, що кредит надається строком на 300 календарних днів з моменту перерахування коштів. Пунктом 4.6, 10.2 договору було узгоджено стандартну процентну ставку в розмірі 1,50% за кожен день користування кредитом, знижену процентну ставку в розмірі 1,20% за кожен день користування, яка надається виключно як знижка за сумлінне виконання умов договору. Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування. Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України. Окрім того, судом встановлено, що договірні відсотки були нараховані позивачем в межах строку кредитування, що відповідає правильному застосуванню положень ст.ст.625, 1048 ЦК України. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про несправедливість умов кредитного договору у частині нарахування процентів, оскільки процентна ставка є типовою для такого типу кредитних договорів, а сама вона не перевищує меж, передбачених ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону. Крім того відповідач не скористався своїм правом щодо відмови від укладення договору та доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості за кредитним договором не надав. На підставі викладеного, та розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1256-3283 від 16.08.2023 року у розмірі 97421,36 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 19900,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 77521,36 грн. Оскільки позовні вимоги було задоволено повністю, то питання щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу не вирішується, оскільки відповідач не є стороною, на користь якої ухвалено рішення. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Приписами п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач є інвалідом І-ї групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 11.07.2017 (а.с.81). Беручи до уваги той факт, що відповідач є інвалідом І групи, а відтак звільнений від сплати судового збору, тому витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved