Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 22 грудня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (скорочене найменування ТОВ «ФК «ЄАПБ») Кудіна А.В., яка діє на підставі довіреності №657 від 05 грудня 2024 року, звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01 жовтня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір позики з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 73465545. Згідно з п.п 2.1 Кредитного договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до п. 5 Кредитного договору Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВОНЕОБХІДНИХКРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно реєстру боржників №8 від 26.06.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 заборгованість [PERSON] за договором позики № 73465545 від 01.10.2024 становить 16396,50 грн з яких 6000,00 заборгованість за тілом кредиту, 1747,50 грн заборгованість за відсотками, 8424,00 заборгованість за пенею, 225,00 заборгованість за комісією. На думку позивача всупереч умов кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань [PERSON] не в повному обсязі здійснював оплату платежів для погашення кредитної заборгованості. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за договором позики № 73465545 в розмірі 16396,50 грн боргу, а також стягнути понесені судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача Кудіна А.В., в судове засідання не з`явилася, згідно наявного в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 01 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит №73465545( далі - Договір ). Відповідач [PERSON] підписав електронний договір та додаток №1 до договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем)- 80732. Паспорт споживчого кредит до договору підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) -55828. Сума кредиту становить 1500,00 грн (п.2. 1. Договору). Строк кредитування складає 30 календарних днів ( п. 2.2 Договору). Згідно п.2.3 Договору відсоткова ставка становить 0,500% за день. Комісія за надання позики від суми наданої позики становить 15,00%, що у грошовому вразі складає 225,00 грн п.2.4. Договору) Відповідно до розрахунку первісного кредитору сума заборгованості [PERSON] за договором № 73465545 від 01.10.2024 становить 16396,50 грн з яких 6000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1747,50 грн сума заборгованості за відсотками, 8424,00 грн сума заборгованості за пенею та 225,00 грн сума заборгованості за комісією. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15 жовтня 2025 року [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ « 1БАНК» з 30.10.2024 по 26.02.2025 9744,00 грн. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВОНЕОБХІДНИХКРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно реєстру боржників №8 від 26.06.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 заборгованість [PERSON] за договором позики № 73465545 від 01.10.2024 становить 16396,50 грн з яких 6000,00 заборгованість за тілом кредиту, 1747,50 грн заборгованість за відсотками, 8424,00 заборгованість за пенею, 225,00 заборгованість за комісією. Інших доказів до суду не надано. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за договором позики № 73465545 в розмірі 16396,50 грн боргу, а також стягнути понесені судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд встановив таке. 01 жовтня 2024 року між сторонами укладено договір позики № 73465545, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 1 500,00 грн строком на 30 календарних днів. Умовами договору передбачено сплату комісії у розмірі 225,00 грн та нарахування процентів за користування позикою за денною процентною ставкою 1 %. З огляду на визначений строк кредитування (30 днів) та погоджену сторонами процентну ставку, сума процентів за користування позикою становить 450,00 грн (1 500,00 грн ? 1 % ? 30 днів). Таким чином, загальна вартість кредиту складає 2 200,00 грн, з яких: 1 500,00 грн основна сума позики, 450,00 грн проценти за користування, 225,00 грн комісія. Разом з тим у поданому до суду розрахунку заборгованості позивач зазначає, що сума позики становить 6 000,00 грн. Однак належних та допустимих доказів укладення між сторонами додаткових угод щодо збільшення суми кредиту, пролонгації договору чи зміни його істотних умов, а також доказів фактичного перерахування відповідачу додаткових грошових коштів на банківську картку, позивачем суду не надано. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Ненадання доказів, що підтверджують заявлену до стягнення суму 6 000,00 грн як основний борг, виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з її сплати. Крім того, із розрахунку, поданого самим позивачем, убачається, що відповідачем у період з 30.10.2024 по 26.02.2025 здійснено платежі на загальну суму 9 744,00 грн. Зазначена сума істотно перевищує погоджену сторонами загальну вартість кредиту у розмірі 2 200,00 грн, що свідчить про повне виконання відповідачем зобов`язань за договором позики № 73465545 від 01.10.2024. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають покладенню на позивача. Сплачений позивачем судовий збір є витратами, понесеними ним при зверненні до суду, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed