Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У грудні 2025 року представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі -АТ «ПУМБ») за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 200841971001 від 19 липня 2017 року в сумі 67595,64 грн. та витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 19 липня 2017 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200841971001, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8850,00 грн., який в подальшому збільшено до 35000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13 вересня 2025 року складає 67595,64 грн., з яких: 32780,77 грн. - заборгованість за кредитом; 34814,87 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач надсилав на адресу проживання відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про повернення кредитних коштів, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2025 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Єдиного державного демографічного реєстру про надання інформації, згідно відповіді з якого від адресу реєстрації відповідача [PERSON] не знайдено. Суддею скеровано запит до Реєстру територіальної громади міста Києва КП ГІОЦ та 31 грудня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] , що територіально відноситься до Оболонського району міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року справу прийнято до розгляду, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження та призначено до розгляду на 09 лютого 2026 року о 09:00 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Судова кореспонденція надсилалася на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2017 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 200841971001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаного договору, відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 8850,00 грн., який в подальшому збільшено ліміт до 35000,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 19 липня 2017 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 8850,00 грн., строк, на який надається кредит - 12 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (процентна ставка відсотків річних 58%), порядок повернення кредиту, додаткова інформація (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62 % річних). Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором № 200841971001 від 19 липня 2017 року не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно із розрахунком заборгованості станом на 13 вересня 2025 року становить 67595,64 грн., з яких: 32780,77 грн. - заборгованість за кредитом; 34814,87 грн. - заборгованість за відсотками. Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договорів, слідує, що у ній зазначено умови кредитування. АТ «ПУМБ» за вих. КНО-44.2.1/2145 від 15 вересня 2025 року направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 67595,64 грн., проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без відповіді та задоволення. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом перевірено розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, який суд вважає вірним. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитним договором № 200841971001 від 19 липня 2017 року в розмірі 67595,64 грн., знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved