Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором від № 202359 від 12.08.2021 року в сумі 9520, судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що електронний кредитний договір № 202359 був укладений 12.08.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] , з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердила що ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися їх. 17.02.2022 року ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого, право вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала в повному обсязі внаслідок чого, утворилась заборгованість, за кредитним договором становить 9520,00 грн, що складається з прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 7520,00 грн. 26.08.2025 року представник позивача Пархомчук С.В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про розподіл судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 10500,00 грн. на професійну правничу допомогу. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, представник позивача в позовній заяві та в заяві зазначив щодо розгляду справи у його відсутність. Відповідач та її представник про розгляд справи по суті були повідомлені про дату та час, однак в судове засідання не з`явилися, правом подачі відзиву не скористалися, про причини неможливості розгляду справи за їх відсутності не сповістили. 10 листопада 2025 року представник позивача адвокат Циба Д.М. через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якої просив застосувати строк позовної давності, та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 202359, про надання фінансового кредиту. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що кредитний договір №202359 був укладений 12.08.2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем, на строк 30 днів, тобто з 12.08.2021 року до 10.09.2021 року, клієнт сплачує 730% річних від суми кредиту або розрахунку 2 % на добу, тип процентної ставки фіксована. Перш ніж підписати та укласти договір відповідач ознайомилась з публічною офертою на укладення договору кредиту, порядком та умовами кредитування, правами та обов`язками сторін, іншою інформацією необхідною для укладання договору. Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] надано кредит у розмірі 2000 грн, проте станом на 16.04.2025 року сума заборгованості складає 9520 грн, з якої 7520 грн заборгованість за процентами. Відповідно до довідки про ідентифікацію виданою ТОВ «Займер» підтверджується що відповідач підписала договір № 202359 від 12.08.2021 року здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/ у формі одноразового ідентифікатора СL7412. За змістом договору факторингу№01-17/02/2022 від 17.02.2022 р. ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу, згідно умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. 14.04.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направляло вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором до відповідача в якому зазначило про те, що на підставі договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022 р, ТОВ «Займер» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Зважаючи на те, що кінцевим строком погашення кредиту був 10.09.2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відповідачу 30 днів з дати отримання цієї вимоги для погашення кредиту. Сума заборгованості відповідача становить 9520,00 грн., з яких: 2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7520,00 грн прострочена заборгованість за процентами. 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В. було укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду №1 від 27.12.2024. Згідно акту про отримання правової допомоги від 22.08.2025 р. за позовом до відповідача загальна вартість послуг про надання правової допомоги становить 10000,00 грн. та витрати на поштові послуги 500,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 39509 від 22.08.2025 р. [PERSON] було перераховано ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» кошти в сумі 10500,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 р та рахунку щодо послуг адвоката від 22.08.2025 р. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Фінансовими вважаються такі послуги надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638ЦК України). Статтею ст.640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів». Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є факторі клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Відповідно із наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитний договір №202359 був укладений 12.08.2021 р, станом на 16.04.2025 року заборгованість за вказаним договором у загальній 9520 грн, з яких 2000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 7520 грн сума заборгованості за відсотками. Щодо заяви заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якої просив застосувати строк позовної давності, та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 202359, про надання фінансового кредиту. Суд зазначає наступне, Суд відхиляє доводи відповідача застосування строку позовної , оскільки згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами і доповненнями, якою встановлено з 12.03.2020 р. на усій території України карантин. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. Поряд з цим, на момент подачі позовної заяви діяли положення, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на викладене, враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану в Україні, також враховуючі, що кредитний договір було укладено 12.08.2021 року, позовна заява подана 16.06ю2025 року, суд дійшов до висновку, що строк звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості позивачем не пропущено. Отже вимоги позивача визнаються судом повністю обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При задоволенні позову суд стягує з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції № 38693 від 21.05.2025 року. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10500 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, рахунок на оплату послуг за договором від 29.12.2023 від 22.08.2025 р. в розмірі 10500,00 грн, платіжна інструкція № 39509 від 22.08.2025 р. про перерахування коштів в сумі 10500,00 грн, згідно рахунку, Акт про отримання правової допомоги від 22.08.2025 р. за позовом до [PERSON] на суму 10500,00 грн, згідно якого на зустріч та консультацію щодо перспективи врегулювання кредитної заборгованості витрачено 1,0 год., вартість 2000,00 грн., на складання позовної заяви витрачено 2,5 год., вартість 5000,00 грн., на інші заяви, клопотання витрачено 1,5 год., вартість 3000,00 грн., канцелярські та поштові витрати 500,00 грн, загальна вартість 10500,00 грн. Суд вважає, що складання позовної заяви не зайняло 2,5 години часу, зважаючи на те, що адвокат має значний стаж діяльності в сфері адвокатури з 2019 року, тобто понад 5 років, а позовна заява є стандартною, а тому складання позовної заяви не потребувало значного часу, відповідно вартість витрат на правничу допомогу є значно завищеними та не співмірною з ціною позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача такі витрати в сумі 2000,00 грн., що буде розумним, справедливим та співмірним із складністю справи. Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору та відповідно отримання кредитних коштів і користування ними. Станом на день звернення до суду і цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасила. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Outcome: approved