Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

24.10.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1274 від 22.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У позивача та відповідача є спільна неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спору щодо утримання та виховання дитини між сторонами немає. Донька проживає разом із матір`ю. У 2022 році подружжя разом із донькою виїхали до Королівства Саудівської Аравії де проживали там до квітня 2025 року, подружжя не ведуть спільного господарства та бюджету. Позивач просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 24.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач прохала розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що зазначила в заяві. В судові засідання відповідач не з`явився, відзиву на позов, заяв чи клопотань не надсилав. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, укладеному 22.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання, виховання та утримання дитини між сторонами немає. Донька проживає разом із матір`ю. Як встановлено судом, подружжя фактично припинило шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки між ними фактично припинені. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до п.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо дія чи подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з подружжя проживає на її території. Оскільки укладення шлюбу між сторонами відбулось на території України, місце проживання одного з подружжя на час розірвання на території України, то розірвання шлюбу може провадитись за законодавством України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не наполягала на зміні прізвища після розірвання шлюбу про, що зазначила в поданій заяві 08.01.2026 року. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп.

Outcome: approved