Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення № 1264 від 19 серпня 2025 року Виконавчого комітету Лозівської міської ради визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком. З дитиною він мешкає окремо від її матері вже понад чотири роки. Матір дитини мешкає окремо від них, вийшла заміж, змінила прізвище і виховує двох дітей, з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, успіхами та досягненнями, не переживає та не цікавиться станом здоров`я [PERSON] , не виявляє щодо неї батьківського піклування, не цікавиться її життям, здоров`ям, участі у її вихованні не приймає. Крім цього, у своїй позовній заяві позивач ставить питання про стягнення аліментів з відповідачки на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідачка не забезпечує необхідного харчування дитини, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Так, відповідачка є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, хронічними захворюваннями не страждає, не є інвалідом, тому може і повинна працювати. Тому, він змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.12.2025 залучено орган опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 15 січня 2026 року підготовче провадження в справі закрито призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що вона проживає окремо від доньки, донька наразі мешкає з батьком та знаходиться на його утриманні, однак вона регулярно спілкується з донькою та приділяє їй увагу. Представник служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області заперечувала проти задоволення позову. Інші представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Вислухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Добровілля Близнюківського району Харківської області, є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з паспорту громадянина України. [PERSON] народилась [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківській області, 16.01.2015 року за № 01. Згідно рішення № 1264 від 19 серпня 2025 року Виконавчого комітету Лозівської міської ради визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком. Згідно довідки Комунального закладу «Добровільський ліцей» [PERSON] , [INFO] є ученицею 4 класу цього закладу. Дівчинка регулярно відвідує дистанційні заняття, завжди охайна, доглянута, забезпечена гаджетом, канцелярським приладдям, виконує домашні завдання вчасно. Батько дівчинки регулярно спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям доньки. Згідно Акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] комісією Служби у справах дітей з`ясовано, що для [PERSON] створені належні умови проживання та виховання, наявні місця для сну та навчання. Потреби дитини забезпечені в повному обсязі. Батько піклується про доньку, фінансово утримує, мати дівчинки проживає окремо. З довідки про стан здоров`я [PERSON] від сімейного лікаря вбачається, що дитина здорова і на обліку не знаходиться. Дівчинка відвідує лікаря у супроводі батька- [PERSON] . Згідно довідки № 267 про стан здоров`я, [PERSON] ознак психічних та наркологічних захворювань не має. Відповідно до Висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування від 13 січня 2026 року, з якого вбачається, що виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] являє собою надмірно жорстокий захід, який може спричинити більше шкоди, ніж користі, і вважається передчасним за відсутності беззаперечних доказів умисної та необоротної відмови матері від виконання батьківських обов`язків. Крім того у висновку зазначається, що [PERSON] заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своєї дитини, оскільки вона цікавиться життям, здоров`ям та успіхами в школі Альбіни. Дитина приїжджає до неї на вихідні та канікули. Також [PERSON] зазначила, що [PERSON] налаштовує доньку проти неї, перевіряє телефон дитини, через що Альбіна вимушена видаляти листування з нею. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом впливу на батьків та допускається лише за умови наявності безпірних, належних і допустимих доказів винної, свідомої поведінки батьків, яка полягає у злісному ухиленні від виконання батьківських обов`язків або вчиненні інших дій, прямо передбачених законом. Як встановлено судом у матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування, яким визнано недоцільним позбавлення батьківських прав відповідачки, з огляду на відсутність достатніх підстав вважати, що її поведінка створює реальну загрозу правам та інтересам дитини або свідчить про остаточну втрату зв`язку з дитиною. Суд зазначає, що відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, однак підлягає обов`язковому врахуванню, оскільки ґрунтується на вивчені умов проживання дитини, взаємин між батьками та дитиною, а також інших обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, винесеним по суті спору. Так, позивачем не надано належних та переконливих доказів того, що відповідачка систематично та умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє інтересу до життя дитини або що її поведінка є такою, що виправдовує застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Суд також виходить із принципу пріоритету найкращих інтересів дитини, закріпленого у статті 3 Конвенції про права дитини, та дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав за встановлених у справі обставин не відповідатиме інтересам дитини. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині позбавлення відповідачки батьківських прав. Разом із тим, суд зазначає, що відмова у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дитину, оскільки право дитини на належне матеріальне забезпечення є самостійним та не залежить від характеру взаємовідносин між батьками. Відповідно до ч. 1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом із цим за приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд також враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, відповідно до якої передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, за змістом ч. 2 ст. 27 цієї Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] народилась [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківській області, 16.01.2015 року за № 01. Згідно рішення № 1264 від 19 серпня 2025 року Виконавчого комітету Лозівської міської ради визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком. Відповідач в судовому засіданні також підтвердила, що дитина мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. При вирішенні питання про розмір аліментів на дитину, суд враховує положення частини 1 статті 182 СК України. Судом встановлено, відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів, які свідчать про незадовільний стан здоров`я відповідача, матеріальне становище та наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитини не надано. Враховуючи викладене, а також принцип диспозитивності, суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в частині задоволених вимог про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial