Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

17 квітня 2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності, в якому позивач просив визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку площею 1,7259 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0060, та на земельну ділянку площею 4,0367 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0047, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] (копія свідоцтва про народження позивача та копія свідоцтва про смерть [PERSON] додаються). Позивачу було відомо, що його мати ще за життя прийняла спадщину після свого рідного брата [PERSON] , [INFO] , з яким фактично проживала останні роки його життя, доглядала за ним разом із своєю родиною, у тому числі й позивачем, оскільки [PERSON] часто хворів та потребував сторонньої уваги, а інших родичів, які б могли надати допомогу, у нього не залишилося. На підставі заяви матері позивача було відкрито спадкову справу №517/2021 Куп`янською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 67368294 від 18.11.2021 додається). Спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] , складається з права власності на: земельну ділянку площею 1,7259 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0060, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 212248 від 25.02.2009; земельну ділянку площею 4,0367 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0047, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 212247 від 25.02.2009. Однак, оформити право власності на вказані земельні ділянки як спадкоємцю [PERSON] , що прийняла, але не оформила спадщину після свого рідного брата - [PERSON] , позивач не зміг оскільки Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою було встановлено, що з [PERSON] на момент його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований його син - [PERSON] , [INFO] (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2024 додається). Позивач вважає, що [PERSON] , який хоча й формально був зареєстрований разом із померлим батьком на момент його смерті, спадщину не прийняв, оскільки десятки років там не проживав та навіть не навідувався до батька. Більш того, позивачу відомо, що [PERSON] багато років тому переїхав на постійне місце проживання до країни-агресора, з батьком не спілкувався та не навідувався навіть у гості. [PERSON] останні роки свого життя хворів (він переніс інсульт) та потребував допомоги, у зв`язку із чим проживав фактично у домоволодінні [ADDRESS] разом із родиною [PERSON] (разом із позивачем, його батьком, сестрою та померлою матір`ю). [PERSON] дійсно проживав та перебував під наглядом сімейного лікаря до 20.09.2021 в селі Кругляківка Куп`янського району Харківської області (копія довідки від 24.02.2024 додається). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за| законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та, народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст.1258 ЦК України). Отже, мати позивача прийняла спадщину після свого брата [PERSON] , проте не оформила її за життя. У зв`язку із чим спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] , належить позивачу як єдиному спадкоємцю своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді від 22.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. 05.05.2025 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 12.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 20.08.2025 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Шипенко Анастасії Сергіївни про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирівська, буд. 26) наступну інформацію: Чи здійснював перетин державного кордону України громадянин України [PERSON] , [INFO] ? Якщо так, де і коли відбувався перетин державного кордону України. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 20.11.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, звернулися до суду із заявою, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Звернувся до суду із клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без участі сільської військової адміністрації, позов визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлявся своєчасно та належним чином. Крім того, згідно наданої на запит суду інформації від Державної прикордонної служби, стосовно [PERSON] , [INFO] , відомості щодо перетинання кордону, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України стосовно останнього не виявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Лісна Стінка Куп`янського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Козєєвою С.М. від 04.03.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті якого заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , яка померла [INFO] . Зі змісту постанови встановлено: «… [PERSON] 18.11.2021 подала заяву за №1394 про прийняття спадщини після свого рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі якої було відкрито спадкову справу 517/2021 Куп`янською державною нотаріальною конторою . Спадщина складається з права власності на: земельну ділянку площею 1,7259 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0060, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 212248 від 25.02.2009; земельну ділянку площею 4,0367 га, яка розташована на території Курилівської сільської ради Куп`янського району, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер: 6323783700:05:000:0047, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ 212247 від 25.02.2009. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67366036 від 18.11.2021 заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались, спадкові договори не укладались. Згідно довідки від 20.12.2023 за №2480, виданої Курилівською сільською радою Куп`янського району Харківської області з [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований син [PERSON] [INFO] …. … [PERSON] належить до другої черги спадкування, як рідна сестра померлого. Довідка Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області від 20.12.2023 свідчить про наявність спадкоємця першої черги у померлого [PERSON] його сина [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦК України…. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. При цьому, право на спадкування кожною наступною чергою спадкоємців за законом настає при відсутності спадкоємців попередньої черги або при неприйнятті ними спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги усунені від права на спадкування. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, другий з подружжя та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Судом не встановлено підстав для зміни суб`єктного складу осіб для спадкування за законом. В судовому засіданні встановлено та на заперечується позивачем, що від [PERSON] не надходили заяви про відмову від спадщини, рішення про усунення від права на спадкування [PERSON] . Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом необґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (п. 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, ефективність позовної вимоги має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. До позовної заяви позивач додає постанову державного нотаріуса Козєєвою С.М. від 04.03.2024, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті якого заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно постанови, відповідно до довідки від 20.12.2023 за №2480 виданої Курилівською сільською радою Куп`янського району Харківської області з [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований син [PERSON] [INFO] , що свідчить про наявність спадкоємця першої черги у померлого [PERSON] його сина [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину згідно ст. 1268 ЦК України. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] [INFO] , відмовився від спадщини, чи уклав договір про відмову від спадщини на користь спадкоємця другої черги матері позивача, чи рішення суду про усунення від спадкування [PERSON] , що стало би підставою для спадкування спадкового майна спадкоємцем другої черги. Вказані обставини також не дають підстав для встановлення порушення прав позивача, при розгляді нотаріусом його заяви, та в подальшому відмови у її задоволенні щодо спадкування майна після смерті матері. Отже, позивачем обрано також невірний спосіб захисту прав та інтересів позивача. Як зазначено у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. В матеріалах справи відсутні докази, набуття права власності на спадкове майно матері позивача, що є підставою для спадкування позивачем нерухомого майна, що є предметом позову. Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування законом є безпідставними, передчасними та не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Outcome: dismissed