Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

19 червня 2025 року адвокат Куспись Євгеній Адамович, який представляє інтереси [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Львівської міської ради, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] , [INFO] додатковий строк терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] у віці 88 років померла [PERSON] , яка є його матір`ю. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка площею 0.0600 гектарів, яка передана для ведення садівництва в кооперативно-садівниче товариство «Теплоенергетик» в урочищі «Клепарів». За життя, спадкодавець заповіту не залишила, тобто спадкування відбувається за законом. Зазначає, що у квітні місяці Позивачу зателефонував Голова кооперативно-садівничого товариства «Теплоенергетик» в урочищі «Клепарів» та повідомив, що за його померлою матір`ю залишилась земельна ділянка, розташована на території кооперативу, яка перебуває у приватній власності. Під час розмови він запитав, що робити з вказаною ділянкою, оскільки минув певний час після смерті власниці, а спадкоємці не оформили спадкових прав. До цього моменту Позивач не знав про існування зазначеної ділянки, а також не знав, що вона належала його матері на праві приватної власності. Після отриманої інформації від голови кооперативу про існування земельної ділянки, Позивач в технічному приміщенні, яке знаходиться в кооперативно- садівничому товаристві «Теплоенергетик» в урочищі «Клепарів» знайшов державний акт на право приватної власності на землю серії І?-ЛВ No024420. Позивач не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки не знав про наявність спадкового майна. Лише після звернення голови кооперативу Позивачу стало відомо, що за померлою матір`ю залишилась земельна ділянка, яка підлягає спадкуванню. Вказані обставини перешкоджали вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки Позивач був переконаний про відсутність спадкового майна після смерті матері, а тому пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє Позивача можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач має намір оформити спадкові права щодо вказаної земельної ділянки у встановленому законом порядку, оскільки є єдиним спадкоємцем. Викладене свідчить про те, що Позивач мав об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на прийняття спадщини, в зв`язку з чим наявні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку із вищенаведеним звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача Кадикало Р.Є. щодо задоволення позовних вимог заперечила та просила у таких відмовити, зазначивши, що на її думку неможливо визнати поважними заявлені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Тож навіть у разі незнання про існування спадкового майна Позивач як спадкоємець за законом першої черги повинен був вчинити активні дії для прийняття спадщини - подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк. Отже, підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] відсутні. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яка померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] зазначає, що в квітні (невідомо якого року) він від Голови кооперативно садівничого товариства «Теплоенергетик» в урочищі «Клепарів» довідався, що відповідно до Державного акту серії ІV-ЛВ №024420 його померлій мамі [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0600 га для ведення садівництва в кооперативно садівничому товаристві «Теплоенергетик» в урочищі «Клепарів». Оскільки, вказані обставини перешкоджали вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, так як йому не було відомо, що його матері належить вказана земельна ділянка, тому позивач змушений був звернутися з даним позовом, у якому просить суд визначити йому додатковий строк терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки є єдиним спадкоємцем. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, при цьому часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. За змістом ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Тобто, зазначені норми встановлюють дві умови за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За відсутністю підтвердження однієї із вказаних умов з боку спадкоємця, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України). Отже, обов`язок доведеності поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, доведеності факту родинних відносин та обсягу спадкового майна, покладається саме на позивача. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За нормами ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 22 січня 2020 року у справі № № 345/3960/17, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи позов, позивач поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері вказав на те, що йому не було відомо про належність його матері вказаної земельної ділянки, тобто через юридичну необізнаність, проте жодних дій на прийняття спадщини (звернення у встановлений строк з відповідною заявою до нотаріуса чи навіть після пропуску шестимісячного строку), зважаючи на те, що його мама померла ще у 2006 році, позивач не вчинив, що на думку суду не може вважатися об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини та про поважність пропуску зазначеного строку позивачем суду надано не було. Суд вважає, що вказані обставини не свідчать про існування поважних причин у розумінні ст. 1272 ЦК України. З урахуванням викладеного, оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин, не вчиняв дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття після смерті матері, відтак позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed