Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 31.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 1402-6788 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач не виконав умови договору, тому утворилась кредитна заборгованість. Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Справу розглянуто відповідно за формою спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 02.02.2026. Позивач в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач і його представниця [PERSON] у судове засідання не з`явилися, проте від останньої надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Також представницею відповідача подано відзив на позов відповідно до якого вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, що не перевищує розміру тіла кредиту. Також представниця відповідача наголосила на невідповідності узгодженої сторонами процентної ставки вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частин четвертої і п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1402-6788 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A3073». Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання та виконав їх, а саме надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 15 000,00 грн.; - строк кредитування 365 днів; - комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; - процентна ставка 1,45 % в день; За базовий період строком 21 день позивачем нараховано проценти за ставкою 0,01% в день. На виконання умов кредитного договору кредитні кошти у розмірі 15 000,00 перераховано 31.05.2024 в безготівковій формі на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується квитанцією LIQPAY від ПриватБанку №2469577553. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 1402-6788 від 31.05.2024 року [PERSON] порушив визначені умови кредитного договору, не повернув кошти кредитодавцю і не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 92 101,50 грн, а саме: - заборгованість за кредитом 15 000,00 гривень; - заборгованість за комісією 2 250,00,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами 74 851,50 гривень (15 000,00 грн * 0,01% * 21 день + 15 000,00 грн * 1,5% * 344 дні). Однак суд не погоджується з таким розрахунком процентів. Позивач не звернув уваги, що Законом України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням наведених змін за змістом частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023. Для кредитних договорів, укладених після цієї дати, встановлено перехідний період, протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, тобто: до 22.04.2024 максимальна ставка 2,5% на день; з 23.04.2024 до 20.08.2024 1,5% на день; з 21.08.2024 1% на день; Отже, оскільки між сторонами договір про відкриття кредитної лінії № 1402-6788 від 31.05.2024 укладено після 24.12.2023, він підпадає під наведені обмеження. З урахуванням законодавчо встановленого максимального порогу денної процентної ставки, остання не могла перевищувати за період з 21.08.2024 по 30.05.2025 (283 дні) 1 % в день. Отже нараховані за цей період проценти не можуть перевищувати 42 450,00 грн (15 000,00 грн * 1 % * 283 дні), а загальна сума процентів 55 749,00 грн (15 000,00 грн * 0,01% * 21 день + 15 000,00 грн * 1,45% * 61 день + 42 450,00 грн); загальна сума боргу 72 999,00 (15 000,00 + 2 250,00 + 55 749,00) грн. Доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав. Представниця відповідача просить звільнити [PERSON] від сплати процентів посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, у якій зроблено висновок, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial