Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ"ЮрКонсалт Груп Плюс"звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 19 березня 2021 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 23/80018025, який підписаний позичальником. Відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 10 000 гривень, строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % від суми позики за кожен день користування. Первісний кредитор ТОВ «Партнер Фінанс» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору позики у день його укладання. 28 грудня 2023 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» (далі-Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», Фактор) укладено Договір факторингу № 28122023 3 (далі- «Договір факторингу-1»). 17 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі- Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі- ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», Фактор) укладено Договір факторингу № 17-04/ФК-25 3 (далі- «Договір факторингу-2»). 25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі- Клієнт) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» (далі-ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС», «Новий кредитор», Фактор) укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25 3 (далі- «Договір факторингу-3»). Згідно Договору факторингу-1 , Договору факторингу-2 та Договору факторингу-3 відбулося відступлення права вимоги за ДОГОВОРОМ ПОЗИКИ № 23/80018025 від 19.03.2021 . Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 83 000 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом; 70 200 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 2 800 грн. - заборгованість за комісією . Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №23/80018025 від 19.03.2021 у розмірі 83000,00 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн... Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін . Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 22.01.2026 та 12.02.2026, відповідачка не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 березня 2021 року між ТОВ «Партнер фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 23/80018025, відповідно до умов якого відповідачка отримала позику у розмірі 10 000,00 грн строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% від суми позики за кожен день користування. Згідно п. 1.5. Договору комісія за видачу позики становить 28 % від суми позики, що становить 2800 грн. Як зазначено у п. 3.2 Договору позики, відповідач підтвердив, що він отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього Договору позики. Згідно з п. 3.5 Договору позики відповідач зобов`язаний повернути суму позики у повному обсязі в термін визначений Графіком платежів. У п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору відповідач підтверджує, що вона ознайомилася з умовами Договору позики, отримала від кредитора всю інформацію про порядок і строки повернення кредиту в повному обсязі до підписання договору, інформацію, вказану в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» з Внутрішніми правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Згідно з п. 4.4.1 Договору позики, відповідач зобов`язується забезпечити повне та своєчасне повернення позики та сплату процентів за Договором позики, а також дотримання всіх покладених на неї обов`язків. Відповідачка [PERSON] ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить її особистий підпис. Згідно з паспортом споживчого кредиту, а саме розділом 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача», тип кредиту, який надається, позика; сума/ ліміт кредиту 10000,00 грн, строк 365 днів, спосіб та строк надання кредиту готівкою на 365 днів. Відповідно до орієнтованого графіку платежів, платіж за сумою позики складає 10000,00 грн, комісія складає 2800,00 гривень, проценти в розмірі 70200,00 гривень. Відповідно до договору факторингу №28122023 від 28.12.2023 ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» (далі -Клієнт) відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі -Фактор) право вимоги до [PERSON] згідно з договором позики № 23/80018025. Відповідно до акту приймання-передачі Документації від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» (далі -Фактор) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі- Клієнт), Клієнт передав, а Фактор прийняв відповідно до Договору Факторингу №28122023 від 28.12.2023, Документацію та Інформацію з інформаційно-телекомунікаційної системи Клієнта. Згідно з реєстру Боржників №1 від 28.12.2023 до Договору факторингу № 28122023 від 28.12.2023, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» передано право вимоги до [PERSON] за Договором № 23/80018025 від 19.03.2021 на загальну суму 17 530 ,00 гривень. Як вбачається із платіжної інструкції № 530, ТОВ «Факторингова Компанія» сплатила на рахунок ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» оплату за Договором факторингу №28122023 від 28.12.2023 без ПДВ в загальній сумі 17530,00 гривень. Відповідно до договору факторингу №17-04/ФК-25 від 17.04.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі -Клієнт) відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі -Фактор) право вимоги до [PERSON] згідно з договором позики № 23/80018025. Відповідно до акту приймання-передачі Документації від 17.04.2025, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі -Фактор) та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі- Клієнт), Клієнт передав, а Фактор прийняв відповідно до Договору Факторингу №17-04/ФК-25 від 17.04.2025, Документацію в повному обсязі щодо кожного боржника зазначеного в Реєстрі боржників №1 від 17.04.2025 до Договору Факторингу №17-04/ФК-25 від 17.04.2025 . Згідно з реєстру Боржників №1 від 17.04.2025 до Договору Факторингу №17-04/ФК-25 від 17.04.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» передано право вимоги до [PERSON] за Договором № 23/80018025 від 19.03.2021 на загальну суму 30000,00 гривень. Як вбачається із платіжної інструкції № 488 від 24.04.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» сплатила на рахунок ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» оплату за Договором факторингу №17-04/ФК-25 від 17.04.2025 без ПДВ в загальній сумі 30000,00 гривень. Відповідно до договору факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі -Клієнт) відступило ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» (далі -Фактор) право вимоги до [PERSON] згідно з договором позики №23/80018025. Відповідно до акту приймання-передачі Документації від 25.08.2025, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі -Фактор) та ТОВ ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» (далі- Клієнт), Клієнт передав, а Фактор прийняв відповідно до Договору Факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025, Документацію в повному обсязі щодо кожного боржника зазначеного в Реєстрі боржників №1 від 25.08.2025 до Договору Факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025 . Згідно з реєстру Боржників №1 від 25.08.2025 до Договору Факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025, ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» передано право вимоги до [PERSON] за Договором № 23/80018025 від 19.03.2021 на загальну суму 31000,00 гривень. Як вбачається із платіжної інструкції кредитованого переказу коштів № 11 від 12.11.2025, ТОВ «ЮРКОНСАЛТ ГРУП ПЛЮС» сплатила на рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» оплату за Договором факторингу №25-08/ФК-25 від 25.08.2025 без ПДВ в загальній сумі 31 000,00 гривень. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №23/80018025від 19.03.2021, за період з 19.03.2021 по 18.03.2022, наданого ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС», вбачається, що [PERSON] має заборгованість в сумі 83000,00 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту - 10000,00 грн., сума заборгованості по відсоткам - 70200,00 грн., заборгованість по комісії - 2800,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За приписами ч.1 ст.1046 та ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18. Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Згідно пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). За однотипними операціями банки можуть складати зведені меморіальні ордери відповідно до вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку з організації операційної діяльності в банках України, і внутрішніх процедур банку. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. Однак, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано жодних доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам щодо платіжних документів, та підтверджували факт перерахування ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» відповідачці суму кредиту на зазначений в договорі поточний рахунок, дату їх отримання, що унеможливлює перевірку правильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідачки перед позивачем, а також суми відсотків, комісії, зазначені в розрахунку, є доведеними. Розрахунок заборгованості складений позивачем, на який він посилається, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним позивачем розрахунковим документом. На підтвердження правильності складеного розрахунку, позивачем виписки по рахунку відповідача, з якої можна було б встановити факт користування [PERSON] кредитними коштами, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості, не надано. Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором. Крім того, за відсутності підтверджуючих даних про перерахування 19.03.2021 відповідачці кредиту в сумі 10 000 грн., відомості зазначені в договорі та розрахунку заборгованості за даним договором суд не може вважати достовірними та такими, які підтверджують зазначені в них відомості, оскільки не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, а тому викликають сумнів в їх достовірності. Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу з відповідача не стягується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed