Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

08.09.2025 від ТОВ "СВЕА ФІНАНС" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1442367 від 15.04.2024 у розмірі 92 999 грн 96 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.04.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір № 1442367 про надання споживчого кредиту, в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". За умовами договору договору [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 15 000 грн 00 коп., шляхом їх зарахування на його банківську картку № [NUMBER] . Строк кредитування становить 350 днів, а стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ "Селфі Кредит" на виконання умов договору споживчого кредиту виконало свої зобов`язання в повному обсязі, а саме надало відповідачу кошти шляхом їх зарахування на банківську картку вказану в договорі. В подальшому, 20.01.2025 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01.02-01/25, за умовами якого ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями по договору споживчого кредиту № 1442367 від 15.04.2024. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором споживчого кредиту № 1442367 від 15.04.2024 не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 92 999 грн 96 коп., яка складається з: 14 999 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 70 500 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн 00 коп - пеня. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.10.2025. 23.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання відкладене на 16.12.2025. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:15 годину 16.12.2025. 16.12.2025 учасники судового процесу вперше в судове засідання не з`явилися. Судове засідання відкладено до 12.02.2026. 12.02.2026 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися з`явилися повторно. Представник позивача Паладич А. О. долучила до позовної заяви клопотання, в якому просила судовий розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечувала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій договору № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 15.04.2024, Графіку платежів (Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" № 1442367 від 15.04.2024), Інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг, Паспорту споживчого кредиту, Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" (нова редакція) затверджених Наказом № 18-ФК від 29.03.2024 директора ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", які набрали чинності 29.03.2024, підтверджується, що 15.04.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав 15 000 грн 00 коп. на банківську картку № [NUMBER] , на строк 350 днів, зі стандартною процентною ставкою 2.5% в день. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складають 131 250 грн 00 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 146 250 грн 00 коп. Договір та його складові містять електронні підписи [PERSON] в якості позичальника. (а. с. 10-26). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 15.04.2024, відповідач [PERSON] станом на 20.01.2025 має заборгованість у розмірі 92 999 грн 96 коп., яка складається з: 14 999 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 70 500 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками; 7 500 грн 00 коп - пеня (а. с. 27-31). Право вимоги ТОВ "СВЕА ФІНАНС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 15.04.2024, підтверджується: договором факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025, укладеним між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС", Реєстром боржників до Договору факторингу від 20.01.2025 № 01.02-01/25, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 9897 від 21.01.2025, Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу від 20.01.2025 № 01.02-01/25 (а. с. 33-46). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 15.04.2024 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] договору № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort", та подальшим укладенням договору факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС", за яким право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ "СВЕА ФІНАНС" та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку дії кредитного договору, докази протилежного матеріали справи не містять. При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, суми складових заборгованості, які просить стягнути позивач з відповідача нараховані в межах та у сумах погоджених умовами кредитного договору. Щодо вимоги в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями за договором № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 15.04.2024, суд зазначає наступне: Відповідно до п. п. 18 і 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)" З розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] було нараховано - 7 500 грн 00 коп. як пені за вказаним договором, під час дії воєнного стану на території України (а. с. 27-31). Враховуючи, що вимагається до стягнення: 7 500 грн 00 коп. - заборгованість за пенею, щодо якої позичальника [PERSON] під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, тому належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "СВЕА ФІНАНС" в частині стягнення заборгованості за пенею. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "СВЕА ФІНАНС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 1442367 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 15.04.2024 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 85 499 грн 96 коп., з яких: 14 999 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 70 500 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позову належить відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору, відповідно до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 9).

Outcome: partial