Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частини транспортного засобу Toyota Camry, VIN - [NUMBER] , д.н. [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що із відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із 1980 року, 06.08.2025 шлюб було розірвано. Під час шлюбу за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 29.03.2011 було придбано транспортний засіб Toyota Camry, VIN - [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] . Після розірвання шлюбу виникла необхідність у поділі спільного майна, однак дійти згоди із відповідачем щодо порядку його поділу не виявилось можливим. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова суду від 19 серпня 2025 року відкрито провадження по справі. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог в повному обсязі та клопотання про розгляд справи за її відсутності і ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Черних І.О. у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1980 року, що підтверджується актовим записом про шлюб № 1784, складеним 31.10.1980 в Палаці одружень «Орджонікідзевський» міста Харкова (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). 06 серпня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління 06.08.2025 складено відповідний актовий запис № 250. (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). В період перебування у шлюбі, на ім`я відповідача [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб Toyota Camry, VIN - [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , а саме на підставі договору купівлі-продажу № 0185/03/11 від 29.03.2011 [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Toyota Camry, 2,4L MT, комплектація Comfort (R2 MT), колір кузова чорний (202), колір салону темний (15), 2011 року випуску; згідно Акту приймання-передачі від 06.04.2011 [PERSON] прийняв даний автомобіль, а 08.04.2011 оформив реєстрацію транспортного засобу в ТСЦ МВС на своє ім`я, отримав державний реєстраційний номер транспортного засобу [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] . Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачено ст. 69 СК України. Так, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. При цьому, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст. 70 СК України). Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності відступу від засад рівності часток подружжя, визнання відповідачем заявлених позовних вимог та погодження ним на запропонований позивачем порядок поділу майна подружжя, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про поділ спільного майна підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved