Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит Капітал», в особі представника Усенка М.І., звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 січня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №563365, який підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису, за умовами якого, відповідачка отримала 2500 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитними договором. ТОВ «Селфі Кредит» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, в той час як відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання, грошові кошти не повернула та проценти за користування коштами не сплатила. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідачкиза кредитним договором №563365 у розмірі 20510 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 2500 грн; заборгованість за відсотками 18010 грн. Станом на дату звернення до суду, відповідачка не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому просив стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за кредитним договором №563365 у розмірі 20510 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 2500 грн; заборгованість за відсотками 18010 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримада 10 січня 2026 року. На момент розгляду справи судом, відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] 14 січня 2023 року було укладено договір № 563365 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який відповідачкою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на її номер мобільного телефону. За умовами договору товариство надало відповідачці кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору). Сума кредиту 2500 гривень. Строк кредиту 420 днів. Періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору (п.1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 2,2% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору. (п.1.5, 1.5.1 Договору). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти № [NUMBER] . Дата надання кредиту 14.01.2023 або 15.01.2023 (п. 2.1, 2.2 Договору). Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Графіком платежів за договором №563365доведено до відома [PERSON] графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. ТОВ «ПейТек» повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування кредитних коштів 14.01.2023 у розмірі 2500 гривень на картку № [NUMBER] . Крім того, як вбачається з відповіді АТ «Державний ощадний банк України» № 46/12-11/9790/2026/БТ від 22.01.2026, наданої на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAN), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . А з доданої платіжної інструкції №4554774120 від 16.01.2023, вбачається, що на вказаний рахунок відбулося зарахування грошових коштів в сумі 2500 грн. Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 01.02.2024 укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників у Реєстрі боржників, про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 01.02.2024. Факт відступлення боргу підтверджується реєстром боржників, відповідно до якого за порядковим номером 11067 передано борг [PERSON] за договором позики №563365в сумі 20510 грн, з яких заборгованість за основним боргом 2500 грн, заборгованість за процентами 18010 грн. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] 14.01.2023 було укладено договір №563365про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який відповідачкою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на її номер мобільного телефону. Факт видачі кредиту підтверджується інформацією ТОВ «ПейТек» про успішне перерахування кредитних коштів та інформацією АТ «Ощадбанк», наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Відповідачка [PERSON] належним чином не виконала умов договору, допустила виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернула. Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів за його користування від позичальника за договором №563365 про надання споживчого кредиту. Відповідачка не надала суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідачки підтверджується розрахунком заборгованості, який надано суду та відповідачкою не спростований, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що за договором факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 право вимоги до [PERSON] за кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредит-Капітал», що підтверджується договором факторингу, додатками до нього та платіжним дорученням, з відповідачки в користь позивача слід стягнути заборгованість, яка, відповідно до розрахунку позивача, складає 20510 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2500 та заборгованості за відсотками в сумі 18010 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 8000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved