Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

11.11.2025 адвокат Литовченко Сергій Іванович звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із заявою в інтересах [PERSON] , у якій просить: встановити факт, що заявниця та [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2019 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви зазначив, що заявниця [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою з осені 2019 року проживав [PERSON] , [INFO] , оскільки в 2011 році у нього померла дружина, [PERSON] . Деякий час він проживав один, але весь даний час перебував в депресійному стані та висловлювався, що не хоче далі жити. Але в розмовах заявниця, що проживала поряд по сусідськи, запропонувала йому проживати у нього, на що [PERSON] погодився. З того часу вони мали взаємні права та обов`язки: спільно вели господарство, мали спільний бюджет, заявниця надавала йому як моральну так і матеріальну допомогу. [INFO] [PERSON] помер, заявниця поховала його за свій рахунок. В шестимісячний термін після його смерті заявниця звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб Вікторії Миколаївни з заявою про прийняття спадщини. 04 червня 2025 року заявниця отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій їй було надане роз`яснення, в якому повідомлено, що із наданих до нотаріуса документів не можливо встановити належність відповідно до ст. 1264-1268 Цивільного Кодексу факту родинних відносин так і факту встановлення проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тобто на теперішній час встановлення факту постійного проживання заявниці з [PERSON] має для неї суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у зв`язку з тим, що інших спадкоємців немає. Так як факт проживання однією сім`єю більше п`яти років, може бути встановлений лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення з цією заявою. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.11.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 25.12.2025, на запит суду від 11.12.2025, від Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області СМУ МЮ надійшла відповідь про те, що після смерті [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа 90/2025 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.С. В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Литовченко С.І. заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило. Вислухавши заявницю, її представника адвоката Литовченка С.І., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] у сел Колитвенська Каменського району Ростовської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта, серії [NUMBER] (а.с.8-9). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 13). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка № [NUMBER] , площею 3,6343 га, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, кадастровий номер 63202284800:04:000:0928, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. за реєстровим номером 2-431 від 17 травня 2013 року (а.с. 19). З акту обстеження по факту проживання на території Петрівського старостинського округу від 27.05.2025 убачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав разом з [PERSON] , [INFO] , з осені 2019 року до моменту його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , як сім`я, мали взаємні права та обов`язки, мали єдиний бюджет (а.с. 33). Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб Вікторії Миколаївни від 04.06.2025 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у межах спадкової справи № 90/2025, заведеної внаслідок смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між ними (а.с. 15). Допитані в судовому засіданні свідки сусіди [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знають сім`ю заявниці та померлого [PERSON] , а також їм відомо, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2019 року до моменту його смерті в одному будинку, садили город, харчувалися, у них були спільні гроші, тобто вели спільний бюджет, проводили час разом, спільно вели домашнє господарство. Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст.294 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Положеннями абзацу 1 ч. 2 ст.3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З роз`яснень, які викладені у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі №711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі №127/25053/17. Згідно п. 4.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років, про встановлення факту родинних відносин та інше. З наявних матеріалів справи вбачається, що заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після його смерті, матеріали справи не містять. Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Судом встановлено, що заявниця на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою та лише за її заявою була заведена спадкова справа після його смерті, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиці четвертої черги, оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Показанням свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що заявниця не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем [PERSON] у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, принаймні не пізніше 2019 року, вони жили дружно в одному будинку, разом харчувалися, мали спільний бюджет, спільно займалися городом, платили комунальні платежі, вели домашнє господарство, заявник опікувалась станом здоров`я спадкодавця, піклувалась та доглядала його, поховала [PERSON] також заявниця. Отже наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між заявницею та померлим [PERSON] протягом тривалого часу склались усталені сімейні стосунки, які існували до часу смерті спадкодавця. Заявниця повністю опікувалась життям спадкодавця, що з огляду на їх тривале спільне проживання та наявність спільних інтересів, є ознакою ведення спільного господарства. За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що між заявницею та спадкодавцем виникли відносини, які є більш близькими, аніж надання допомоги одинокій літній людині. З урахуванням вищевказаного слід визнати доведеним юридичний факт, що заявниця була пов`язана зі спадкодавцем [PERSON] спільним побутом та взаємними правами і обов`язками - проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право спадкування за законом у четверту чергу. На підставі викладеного,

Outcome: approved