Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Герасимик О.О., звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви обгрунтував тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2017 року. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаються з батьком за згодою сторін. Причинами розірвання шлюбу є те, що на початку сімейного життя шлюбні відносини сторін складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між ними припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між сторонами не дали жодних результатів, тому позивач вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. Просив шлюб між сторонами розірвати, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 09.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження о 11 год. 00 хв. 05.02.2026 року без виклику сторін за наявними у справі матералами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 28.01.2026 року через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву (ас. 25-26) року, в якому просила позовну заяву про розірвання шлюбу задовольнити. У рішенні суду вказати, що малолітні діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю. Також просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Вказала, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач надає неправдиву інформацію, що сторон дійшли згоди про те, що після розірвання шлюбу діти залишаються з батьком. Насправді, про визначення місця проживання дітей з батьком вони не домовлялися. Тривалий час вони з позивачем не пов`язан спільним побутом, не ведуть спільного господарства, шлюб носить вилючно формальний характер. Між ними склалися відносини, які не відповідають інституту шлюбу та є неприпустимими для шлюбного життя, намірів поновлювати з позивачем стосунки вона не має і подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що прямо суперечить інтересам сторін. Проти надання строку для примирення заперечує. Станом на 05.02.2026 року, відповіді на відзив позивач суду не надав. У відповідності до ч.ч. 1, 5, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно копії свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2017 року (а.с. 8). У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де в графі «Батько» вказано « [PERSON] », а в графі «Мати» - « [PERSON] » (а.с. 8 зворот-9). Сімейне життя у сторін не склалося, протягом тривалого часу разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Позовна вимога - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, виражена через прохання до суду про застосування певного способу захисту порушеного права. Відзив на позовну заяву - це письмовий документ, у якому відповідач викладає свої заперечення проти позову. Це основний інструмент захисту, що дозволяє донести суду свою позицію, спростувати аргументи позивача або надати докази необґрунтованості вимог. Враховуючи те, що позивач в позовній заяві не просив вирішити питання про залишення проживання дітей з ним, а відповідачу в ухвалі про відкриття провадження від 09.01.2026 року було роз`яснено її право пред`явити зустрічний позов, однак остання цим не скористалася, питання щодо місця проживання малолітніх дітей судом не вирішується. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved