Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам-фізичним особам, спеціальним платіжними засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Починаючи з травня 2020 р. відеоверифікація працівником Банку відбувається дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Зазначало, що разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank, опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/termsабоhttps://www.monobank.com.ua/terms або в мобільному застосунку, з метою виконання умов договору з урахуванням можливих змін до нього. 11.02.2020 р. [PERSON] звернувся до позивача (Банку) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 р., тим самим приєднався до опублікованих на сайті Банку Умов та правил обслуговування АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank. Саме Анкета-заява, разом з Умовами і правилами, Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами, відповідно до умов Договору. Станом на 28.11.2025 р. у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулося істотне порушення зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому банк 28.11.2025 р. направив повідомлення про необхідність погашення суми заборгованості. Відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, а тому кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 29.10.2025 р. становить 11 848,45 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 11 848,45 грн., а також 3 028 грн. судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзиву на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11.02.2020 р. [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 р. Підписавши Анкету-заяву відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривнях на його ім`я та встановити кредитний ліміт. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.10.2025 р. має заборгованість у розмірі 11 848,45 грн., що складається з : - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11 848,45 грн.; - заборгованості за пенею 0,00 грн.; - заборгованості за порушення грошового зобов`язання 0, 00 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.02.2020 р. До позовної заяви банк додав екземпляр Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та Тарифи за карткою Monobank (чорною карткою monobank), які опубліковані на офіційному сайті Банку та з якими ознайомлювався відповідач у мобільному застосунку, підписуючи Анкету-заяву. Також суду надано Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, якою визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 р. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. У Анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному застосунку. Також відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. У п.4 Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Відповідач визнає, що УЕП є його аналогом власноручного підпису. У п.5 Анкети-заяви відповідач погоджується з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є Запевняття Клієнта до Договору про надання банківських послуг, з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинності. Підпис Анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, накладенням свого електронного підпису з допомогою відкритого ключа у вигляді послідовності ряду цифр. Кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису та вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст.205, 207 ЦК України. Аналіз змісту умов договору засвідчує, що останній містить усі істотні умови для відповідного виду договору з яких сторони досягли згоди. З огляду на викладене, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 ЦК України. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання Анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно з тарифами та повернути кредит. Суд доходить висновку, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит на поточний рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10 000 грн., а відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, проценти за його користування та інші витрати згідно з тарифами банку. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Банком надано до суду роздруківку з мобільного додатку monobank, у якій відображена процедура входу в додаток, з якого вбачається, що без погодження з Умовами та Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти в додаток та користуватися карткою неможливо, оскільки у випадку, коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку monobank шляхом накладення електронного цифрового підпису, то застосунок monobank не переходить на наступний етап входу в головне меню застосунку. Враховуючи, що послуги банку в проекті monobank надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд доходить висновку, що відповідач був ознайомлений з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статтей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 р. № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 р. № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 р. у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19). Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а тому, саме у даній справі, враховуючи встановлені вище обставини справи, прийнятий судом як належний і достовірний доказ. Боржник не надав суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом. Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 р. по справі № 464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Зважаючи на викладені вище обставини та норми закону, суд вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним доказом та допустимим засобом доказування у цій справі та в сукупністю з іншими доказами свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому відповідачем не було спростовано факт наявності та розміру заборгованості. Відтак, судом встановлено, що відповідач договірні зобов`язання за договором належним чином не виконував, а його заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 11 848,45 грн. З огляду на викладене та з урахуванням того, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 11.02.2020 р. в розмірі 11 848,45 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved