Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №128682319 від 05 вересня 2024 року в розмірі 11 900 грн 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №128682319 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 000 грн 00 коп. на банківську картку через банк-провайдер. 29 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № МВ-ТП/6. Відповідно до Реєстру прав вимоги №Б\\Н від 29 жовтня 2024 року до Договору факторингу № МВ-ТП/6 від 29 жовтня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №28/0525-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 28 травня 2025 року до Договору факторингу №28/0525-01 від 28 травня 2025 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 16 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 16 липня 2025 року за Договором факторингу №16/07/25-Е від 16 липня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14 400 грн 00 коп. З огляду на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №128682319 від 05 вересня 2024 року становить 14 400 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. заборгованості по тілу кредиту; 6 900 грн 00 коп. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2 500 грн 00 коп. заборгованості по штрафним санкціям, однак позивач просить стягнути з відповідача на свою користь лише 11 900 грн 00 коп. 08 січня 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафів, пені та надмірних відсотків, обмежити розмір стягнення сумою фактично отриманого тіла кредиту, у разі ухвалення рішення про стягнення надати можливість погашення боргу у розстрочку. У відзиві вказує, що фактично нею були отримані грошові кошти у значно меншому розмірі, ніж заявлено позивачем. Позивач не є первинним кредитором, грошові кошти їй не надавав, а набув право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги. У зв`язку з цим є безпідставним нарахування значних відсотків, штрафів та інших санкцій, які у декілька разів перевищують фактично отримане тіло кредиту. При цьому, невиконання зобов`язань було зумовлено складними життєвими та фінансовими обставинами, зокрема: проживанням на орендованому житлі; відсутністю стабільного доходу; наявністю на утриманні неповнолітньої дитини; військовим станом в Україні. 15 січня 2026 року позивач подав відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив вказав, що нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем Кредитного договору №128682319 від 05 вересня 2024 року, штрафні санкції позивач до стягнення не пред`являє. Враховуючи порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором, як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. В позовній заяві позивач просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року задоволено. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 05 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №128682319. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 2.2. Договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є загальною сумою кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Відповідно до п. 2.3. Договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 5 000 грн 00 коп. 05 вересня 2024 року. Відповідно до п. 2.4. Договору другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Відповідно до п. 3.1. Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 19 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Відповідно до п. 3.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до п. 5.1. Договору кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74ХХ-ХХХХ-3836, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором. Відповідно до п. 7.1.-7.5. Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 24 вересня 2024 року, а саме протягом 19 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення Дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 05 жовтня 2029 року. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником Дисконтного періоду кредитування чи поновлення Дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти та інші платежі за Договором строк оплати яких настав в будь-який час. У разі часткового повернення суми кредиту, сума до сплати за Договором перераховується. З актуальною сумою до сплати позичальник має можливість ознайомитись в особистому кабінеті. Відповідно до п. 8.1.-8.4. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника Договором не передбачено. Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Разом з тим, кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість кредиту для позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. У разі якщо позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми кредиту протягом Дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання позичальника по оплаті процентів за користування кредитом визначаються шляхом множення базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування кредитом (від дати видачі першого траншу до закінчення строку дії Договору чи його дострокового припинення). Фактичне значення загальних витрат за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 19 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 5 950 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 950 грн 00 коп. та суму кредиту у розмірі 5000 грн 00 коп. Згідно п. 9.1.1.13 Договору кредитодавець має право передати іншій особі свої права кредитора за Договором без згоди позичальника. Згідно п. 11.1. Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Згідно п. 12.4. Договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 365,00 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 05 вересня 2024 року відповідачем також подана Заявка на отримання грошових коштів в кредит, де вказані її дані, зокрема фінансовий номер телефону, електронна адреса, дата народження, паспортні дані, РНОКПП, адреса реєстрації та проживання, а також номер картки [NUMBER] . Відповідно до Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 05 вересня 2024 року сума кредиту становила 5 000 грн 00 коп., а строк кредиту - 19 днів. Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума кредиту становила 5 000 грн 00 коп., строк кредитування - 19 днів. При цьому, акцепт оферти [PERSON] (підписання договору одноразовим ідентифікатором) здійснено 05 вересня 2024 року о 16:55:48 за номером телефону [NUMBER] . З копії платіжного доручення №1267c443-1736-4fd3-b07d-0bc3e5a91404 від 05 вересня 2024 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] кошти згідно договору №128682319 від 05 вересня 2024 року в сумі 5 000 грн 00 коп., що також підтверджено і Довідкою №128682319/05062025/Є від 05 червня 2025 року, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також, згідно відповіді, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 01 січня 2026 року №20.1.0.0.0/7-251230/54046-БТ, на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 05 вересня 2024 року було зарахування коштів в сумі 5 000 грн 00 коп., що також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] . 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, був укладений Договір факторингу № МВ-ТП/6, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Згідно Реєстру прав вимоги №Б/Н від 29 жовтня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №128682319 від 05 вересня 2024 року. Згідно Довідки від 14 липня 2025 року №2503 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджує, що ТОВ «Таліон Плюс» в повному обсязі сплачено фінансування згідно Договору факторингу. 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як фактором, був укладений Договір факторингу №28/0525-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 2.1. та п. 4.1. Договору). Згідно Реєстру прав вимоги №2 від 28 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №128682319 від 05 вересня 2024 року. Згідно платіжної інструкції №768 від 09 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №2 від 28 травня 2025 року та Договору факторингу №28/0525-01 від 28 травня 2025 року. 16 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений Договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. та п. 1.2. Договору). 16 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем підписаний та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 за Договором факторингу №16/07/25-Е від 16 липня 2025 року. Згідно Реєстру боржників №2 від 16 липня 2025 року до Договору факторингу №16/07/25-Е від 16 липня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №128682319 від 05 вересня 2024 року. Згідно платіжних інструкцій №443 від 19 листопада 2025 року, №445 від 20 листопада 2025 року, №446 від 21 листопада 2025 року, №448 від 24 листопада 2025 року, №451 від 25 листопада 2025 року, №453 від 25 листопада 2025 року, №456 від 26 листопада 2025 року позивач здійснив оплату фінансування за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №16/07/25-Е від 16 липня 2025 року. Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №128682319 від 05 вересня 2024 року, складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на дату продажу 29 жовтня 2024 року, станом на 29 жовтня 2024 року заборгованість відповідача складала 10 200 грн 20 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 2 700 грн 00 коп. заборгованість за процентами; 2 500 грн 00 коп. заборгованість по неустойці. Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №128682319 від 05 вересня 2024 року, складеному ТОВ «Таліон Плюс», з 29 жовтня 2024 року по 28 травня 2025 року заборгованість відповідача складала 14 400 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 6 900 грн 00 коп. заборгованість за процентами; 2 500 грн 00 коп. заборгованість по неустойці. Як слідує з виписки з особового рахунку за Кредитним договором №128682319 від 05 вересня 2024 року, складеному позивачем, з 16 липня 2025 року по 01 листопада 2025 року заборгованість відповідача складала 14 400 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. заборгованість по простроченому тілу; 6 900 грн 00 коп. заборгованість по простроченим відсоткам; 2 500 грн 00 коп. заборгованість по штрафним санкціям. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 05 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №128682319. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 14 400 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 900 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 2 500 грн 00 коп. сума заборгованості за штрафними санкціями. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/6, за яким ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №128682319 від 05 вересня 2024 року. 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №28/0525-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №128682319 від 05 вересня 2024 року. 16 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №16/07/25-Е, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору кредитної лінії №128682319 від 05 вересня 2024 року. За таких обставин, оскільки позивач уклавши 16 липня 2025 року з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договір факторингу №16/07/25-Е набув права грошової вимоги до відповідача по Договору кредитної лінії №128682319 від 05 вересня 2024 року, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по вказаному Договору. Проте суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки за цим правочином здійснювалося нарахування процентів поза межами узгодженого строку кредитування. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі №944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Відповідно до Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 05 вересня 2024 року сума кредиту становила 5 000 грн 00 коп., а строк кредиту - 19 днів. Згідно з Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума кредиту становила 5 000 грн 00 коп., строк кредитування - 19 днів. З огляду на порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційні системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачу пропонувалась можливість отримати кредит в сумі до 5 000 грн 00 коп. терміном виключно до 19 днів. Також, відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] не вчиняла дій спрямованих на продовження строку користування кредитом. Отже, на переконання суду, при вирішенні спору необхідно розтлумачити умови укладеного між сторонами кредитного договору на користь споживача. З огляду на зміст та тлумачення кредитного договору нарахування заборгованості за процентами поза 19-денним строком кредитування здійснювалась як міра відповідальності за порушення певних умов. Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначав, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, двозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного, заявленого позичальником та попередньо узгодженого строку кредитування. Отже, суд дійшов висновку, що за вищевказаним Договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише до 24 вересня 2024 року, в межах строку кредитування. Відповідно до п. 8.3 Договору базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних. Таким чином загальна сума заборгованості по кредиту складає 5 950 грн 00 коп. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 950 грн 00 коп. та суму кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Стосовно доводів позивача про те, що у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України), що було передбачено п. 12.4. Кредитного договору, відповідно позивач і нарахував відсотки відповідачу, як в межах, так і після спливу строку кредитування, суд зазначає таке. Дійсно, відповідно до п. 12.4. Договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 365,00 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу на період воєнного стану. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, розмір заборгованості за відсотками визначено за період з 05 вересня 2024 року по 01 листопада 2025 року, без їхньої конкретизації, однак у період дії в Україні воєнного стану. Відтак, оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати частину відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 12.4. Договору, після закінчення строку дії Договору, від сплати яких відповідач звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, відповідно суд вказує про відсутність правових підстав для стягнення таких. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 211,20 грн (5 950,00 грн х 2 422,40 грн/11 900,00 грн). Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами, а саме Договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, Додатковою угодою №25771188623 від 11 вересня 2025 року до даного Договору, Актом прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року, з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 3 500,00 грн (5 950,00 грн х 7 000,00 грн/11 900,00 грн). Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 4 711 грн 20 коп. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ч. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Так, відповідач вказує, що невиконання зобов`язань було зумовлено складними життєвими та фінансовими обставинами, зокрема: проживанням на орендованому житлі; відсутністю стабільного доходу; наявністю на утриманні неповнолітньої дитини; військовим станом в Україні. В той же час, відповідач не відмовляється добровільно виконати свої зобов`язання перед позивачем, однак просить суд надати можливість погашення боргу у розстрочку. Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання відповідача повернути заборгованість позивачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців.

Outcome: partial