Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

1.Стислий виклад позицій сторін. 24.12.2025 [PERSON] звернувся в суд із позовом до Великогаївської сільської ради, Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, без врахування самочинного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , як члену колгоспного двору. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла позивачці все належне їй майно. Позивачка спадщину прийняла, оскільки на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала з нею. Водночас, позивачка вказує, що у 2014-2017 роках позивачка провела будівництво прибудов літ. «А1» та перобладнання приміщення, що призвело до збільшення загальної площі на 30,3 кв.м., а житлової площі на 42,4 кв.м. Крім того, хлів з підвалом літ «Б» і огорожу «1-3» знесено. Тому позивачка просить визнати право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами без урахування самовільно збудованих будівель та споруд. Представник позивача адвокат Істеревич А.З. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача - Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, від завідувача Осадчук В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 29.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2026. Протокольною ухвалою суду від 03.02.2026 вказану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті та закрито підготовче судове провадження. 3. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 06.12.1966 Скоморохівською сільською радою Підволочиського району та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Скоморохівською сільською Радою народних депутатів 19.01.1994 (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.08.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 13 (а.с. 10). Відповідно до довідки № 386 від 01.08.2024, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті померлої [PERSON] в [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1966 року народження, зять [PERSON] , внук [PERSON] , внук [PERSON] (а.с. 14). За життя [PERSON] склала заповіт від 10.12.1999, який було посвідчено головою виконавчого комітету Скоморохівської сільської ради Бондзюх П.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 159, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину заведена спадкова справа за №752/2005. З метою оформлення права власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 10.07.2024 № 1359/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину була мотивована нотаріусом тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві. Водночас, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус встановив, що факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка, видана Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 14.12.2005 № 1804. Окрім того, з матеріалів спадкової справи суд встановив, що 26.12.2005 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі селянської спілки «Медобори» села Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області. Розміром 2,66 га. Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою від 06.06.2024 № 293 вбачається, що згідно даних книги № 5 за 1991-1995 роки погосподасрького обліку [ADDRESS] станом на 15.04.1991 будинковолодіння належало [PERSON] . У колгоспному дворі за даною адресою станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1927 р.н., яка померла12. [NUMBER] ; дочка- [PERSON] , 1966 р.н. (а.с. 13). Згідно інформаційної довідки від 26.02.2024 № 193, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок літ «А», загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м, хлів з підвалом літ. «Б», огорожа «1-3» по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.10.1990 р. на підставі рішення виконкому № 209 від 30.10.1990 р. та записано 31.10.1990 р. в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 38 (а.с. 15). Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 26.02.2024 № 194, загальна площа житлового будинку в [ADDRESS] 74,2 кв.м., житлова 60,5 кв.м. Загальна площа збільшилася на 30,3 кв.м, за рахунок будівництва прибулови літ. «А1» та оздоблення стін. Житлова площа збільшилася на 42,4 кв.м за рахунок будівництва прибудови літ «А1» та переобладнання приміщення. Хлів з підвалом літ. «Б» і огорожу «1-3» знесено. Дозвільні документи на будівництво прибудови літ. «А1», загальною площею 30,1 кв.м., житловою 24,8 кв.м., літньої кухні з прибудовою і підвалом літ. «В», вбиральні літ. «Г» замовником не надано. 23.02.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, житловий будинок 1980 року спорудження, прибудова під літ. «А1» - 2014 року будівництва. 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Відповідно до статей 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано 1980 року, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належала двом членам колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частці кожному. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що до складу будинковолодіння входить нерухоме майно, збудоване до 15 квітня 1991 року, тому до складу спадкового майна, а саме 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 74,2 кв.м., житловою 60,5 кв.м, яке спадкується за заповітом після смерті [PERSON] , не входять самочинно збудовані будівлі і споруди після 15.04.1991. У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною першою статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 5. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, в тому числі належну їй 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, заповіла дочці [PERSON] , остання спадщину прийняла, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявляли про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , за виключенням прибудови літ. «А1», загальною площею 30,1 кв.м., житловою 24,8 кв.м., літньої кухні з прибудовою і підвалом літ. «В», вбиральні літ. «Г», в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved