Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що 14.07.2008 у АК банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (теперішня назва АТ «Сенс-Банк»), [PERSON] , уклали договір кредиту № 820/1-27/21/02/8-030. Також, 26.09.2007 між банком та [PERSON] укладено договір про надання кредитних коштів № 820/1-27/21-03-7/054 в сумі 120000грн. зі сплатою 15,00% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 25.08.2017. В якості забезпечення виконання договору кредиту № 820/1-27/21/02/8-030 від 14.07.2006 між АК банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №820/2/02-8/284 р.№2880,посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. За умовами цього договору (пункт 1.1.) Іпотекодавець передає Іпотекодержателю трикімнатну квартиру загальною площею 66.5 кв.м., житлова площа (кв.м): 46, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2016(справа № 643/7718/16-ц) на користь AT «Укрсоцбанк» стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 820/1-27/21/02/8-030 та кредитним договором№ 820/1-27/21-03-7/054 в розмірі 524 414,98 грн. та судовий збір в розмірі 7866,22 грн. Постановою від 12.05.2017 державним виконавцем Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області відкрито ВП № 53912951 про примусове виконання: виконавчого листа № 643/7718/16-ц виданого 12.12.2016 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрсоцБанк" заборгованість в сумі 524414,98грн. Постановою від 27.01.2021 в рамках цього ВП №53912951, державним виконавцем для забезпечення примусового виконання виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 524414,98грн. Постановою від 10.02.2021 виконавчий лист № 643/7718/16-ц, виданий 12.12.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "УкрсоцБанк" заборгованості в сумі 524414,98грн. повернуто стягувану на підставі п.2 ч.І ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». В подальшому, [PERSON] звернулась до ПАТ "УкрсоцБанк" з заявою від 06.06.2017 про дострокове погашення кредиту за кредитним договором № 820/1-27/21-03-7/054 від 06.06.2017. Як вбачається з довідки №101-186/96-12755 від 19.09.2017, наданої ПАТ«УКРСОЦБАНК»: по кредиту згідно договору кредиту № 820/1-27/21-03- 7/054 від 26.09.2007 в рахунок погашення заборгованості за період з 26.09.2007 по 19.09.2017 було перераховано: 12*0000,00 грн.- сплата боргу за кредитом; 95785,39 грн. - сплата відсотків за кредитом. Погашення боргу відбулось за заявою [PERSON] від 06.07.2017 про дострокове погашення кредиту, що підтверджується відповідними документами. Як вбачається з витягу з АСВП від 30.08.2025 - на час звернення з позовом до суду відсутня будь-яка інформація про те, що банк (AT «Сенс- Банк») повторно подав виконавчий лист до виконання та було відкрито нове виконавче провадження. Вказане також підтверджується відповіддю Салтівського ВДВС у м. Харкові №198747 від 04.09.2025, якою повідомлено, що виконавчі провадження №№54022850, 53912951, згідно абзацу 2 п.9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби від 25.12.2008 року №2274/5, знищені за закінченням строку зберігання та в архіві Відділу не перебувають. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . За життя нею було складено заповіт від 03.03.2011, зареєстрований в Спадковому реєстрі за №447. За цим заповітом [PERSON] заповідала все своє майно, що їй належить та буде належати на день смерті позивачці [PERSON] . Після смерті матері позивачка, у встановлений законом шестимісячний строк, звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Саварінської Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, заведено спадкову справу №08/2023, номер у Спадковому реєстрі 70496965, що підтверджується копіями відповідних Витягів з реєстрів та відповіді нотаріуса №94/02-14 від 11.09.2023 року. Спадщина після смерті складається з наступних об`єктів: - квартири, знаходиться адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавці на праві власності; - земельної ділянки кадастровий номер: 6324255100:04:000:0392, площа (га): 3.7692 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, що належала спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР№ 124642 від 18.07.2005 та року та земельна ділянка Кадастровий номер: 6324255100:04:000:0391, Площа (га): 3.6539 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, що належала спадкодавці на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР№ 124642 від 18.07.2005. В подальшому позивачка оформила своє право на спадкове майно, нею були отримані: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 року р.№256 на квартиру, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] , видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер68813120 від 10.08.2023 року; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 року р.№257 на земельну ділянку кадастровий номер: 6324255100:04:000:0391, площа (га): 3.6539 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68814038 від 10.08.2023 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 року р.№25 на земельну ділянку кадастровий номер:6324255100:04:000:0392, площа (га): 3.7692 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68814877 від 10.08.2023. Наразі у позивачці виникла необхідність розпорядитись на власний розсуд майном, що було набуте нею у спадщину після смерті матері. Але нотаріусом їй повідомлено, що вона позбавлена такої можливості оскільки, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, існує актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно належне позивачці. А саме, номер запису про обтяження: 40291582 (спеціальний розділ): Запис внесено 27.01.2021 року Державним реєстратором Соклаковою Оленою Миколаївною, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Харківська обл. на підставі постанови, про арешт майна боржника, серія та номер: 53912951, виданий 27.01.2021, видавник: Московський відділ державної виконавчої служби місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиії (м.Харків). Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56338085 від 27.01.2021 16:44:26, Соклакова Олена Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Харківська обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Позивачка вважає, що ситуація з арештом майна, отриманого у спадщину, є класичним прикладом неправомірного обтяження, яке виникло через недоліки в роботі державної виконавчої служби. Арешт на все майно [PERSON] було накладено державним виконавцем 27.01.2021. Арешт стосувався лише того майна, яке було у власності [PERSON] станом на 27.01.2021, а саме: квартира [ADDRESS] . Майно, яке підлягає звільненню з-під арешту - квартира за адресою: [ADDRESS] та дві земельні ділянки, набуте [PERSON] у спадщину лише 10.08.2023 року, тобто більше ніж через два роки після накладення арешту. Тобто, має місце факт набуття права власності на спадщину після накладення арешту. Жодне обтяження, включаючи арешт, не може бути накладене на майно, яке не належить особі на момент його накладення. Крім цього, в рамках виконавчого провадження № 53912951 виконавчий лист було повернуто стягувачу - банку 10.02.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження. Відтак, позовна форма захисту обрана з огляду на те, що арешт, накладений постановою державного виконавця від 27.01.2021 у ВП №53912951, охоплює все майно власника, однак на момент винесення цієї постанови спірне майно не належало позивачці [PERSON] . Арешт, накладений постановою державного виконавця від 27.01.2021 стосується «всього майна боржника», тобто має загальний характер. На момент винесення цієї постанови майно, яке є предметом спору не належало [PERSON] , оскільки право власності на нього виникло лише у 2023 в порядку спадкування після смерті матері. Отже, арешт не міг охоплювати це майно, оскільки воно не входило до складу майнової маси боржника на дату винесення постанови. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідачів до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд в рішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Так, судом встановлено, що 14.07.2006 між АК банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №820/2/02-8/284 р.№2880, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. За умовами цього договору (пункт 1.1.) Іпотекодавець передає Іпотекодержателю трикімнатну квартиру загальною площею 66.5 кв.м., житлова площа (кв.м): 46, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2016 (справа № 643/7718/16-ц) на користь AT «Укрсоцбанк» стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 820/1-27/21/02/8- 030 та кредитним договором№ 820/1-27/21-03-7/054 в розмірі 524 414,98 грн. та судовий збір в розмірі 7866,22 грн. Постановою державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ Фомаченко К.В. від 12.05.2017 відкрито виконавче провадження №53912951 на виконання виконавчого листа № 643/7718/16-ц, виданого 12.12.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 524414,98грн. 06.06.2017т [PERSON] звернулася із заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове повернення кредиту. 19.06.2017 ПАТ «Укрсоцбанк» надано довідку про те, що по кредиту згідно договору кредиту №820/1-27-03-27/21-03-7/054 від 26.09.2007 в рахунок погашення заборгованості за період з 26.09.2007 по 19.09.2017 перераховано певні суми. 27.01.2021 старшим державним виконавцем Московського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ Соклаковою О.М. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №53912951 на виконання виконавчого листа № 643/7718/16-ц, виданого 12.12.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 524414,98грн. 10.02.2021 старшим державним виконавцем Московського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ Соклаковою О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №53912951 на виконання виконавчого листа № 643/7718/16-ц, виданого 12.12.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 524414,98грн. Такі обставини підтверджено копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2016, Іпотечного договору №820/2/02-8/284 від 14.07.2008, постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2017, постанови про арешт майн боржника від 27.01.2021, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.02.2021, заяви про дострокове повернення кредиту від 06.06.2017, довідку ПАТ Укрсоцбанк» про перерахування сум (а.с.12-24). Далі, [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , якою за життя складено заповіт від 03.03.2011, зареєстрований в Спадковому реєстрі за №447. За цим заповітом [PERSON] заповідала все своє майно, що їй належить та буде належати на день смерті пощивачці [PERSON] . Після смерті матері, позивачка у встановлений законом строк, звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Саварінської Н.В.із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Заведено спадкову справу №08/2023, номер у Спадковому реєстрі 70496965. Спадщина після смерті складається з таких об`єктів: - квартири, знаходиться адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавиці на праві власності; - земельної ділянки кадастровий номер: 6324255100:04:000:0392, площа (га): 3.7692 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, що належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР№ 124642 від 18.07.2005 та року та земельна ділянка Кадастровий номер: 6324255100:04:000:0391, площа (га): 3.6539 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, що належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР№ 124642 від 18.07.2005. В подальшому позивачка оформила право на спадкове майно та нею отримані: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 року р.№256 на квартиру, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] , видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68813120 від 10.08.2023; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 №257 на земельну ділянку кадастровий номер: 6324255100:04:000:0391, площа (га): 3.6539 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68814038 від 10.08.2023 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.08.2023 року р.№258 на земельну ділянку кадастровий номер:6324255100:04:000:0392, площа (га): 3.7692 га, що розташована на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, видане приватним нотаріусом ХМНО Саварінською Н.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68814877 від 10.08.2023. Між тим, нотаріусом повідомлено, що позивачка позбавлена можливості лоформити право на спадкування, оскільки як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, має місця інформація про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно належне позивачці, а саме; номер запису про обтяження: 40291582 (спеціальний розділ): Запис внесено 27.01.2021 року Державним реєстратором Соклаковою Оленою Миколаївною, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Харківська обл. на підставі постанови, про арешт майна боржника, серія та номер: 53912951, виданий 27.01.2021, видавник: Московський відділ державної виконавчої служби місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиії (м.Харків). Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56338085 від 27.01.2021 16:44:26, Соклакова Олена Миколаївна, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Харківська обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ( а.с. 27-30). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакцій чинній на момент виникнення обставин щодо накладення арешту). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року №904/51/19. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)). У постанові ВС КЦС у справі № 463/3251/22 від 03.05.2023 р. зазначив, що установивши, що заявник як спадкоємець після смерті свого батька не був залучений стороною виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно останнього, суди попередніх інстанцій - на думку ВС - дійшли правильного висновку, що спадкоємець не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження, яке завершене. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права спадкоємця, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Таким чином, оскільки підставами та предметом поданого позову є захист майнових прав позивача щодо законності подальшого обтяження у вигляді арешту майна, належного на праві власності її померлої матері, накладеного в рамках виконавчого провадження, у якому позивач не була боржником, суд вважає, що в даному випадку позивачем обрано належний спосіб захисту шляхом подачі позову про скасування арешту. Далі, відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону №606-ХІV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» та п.1 ч.1 ст.10 Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника. Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV та ч.1 ст.48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Положеннями ч.ч.1,2 ст.57 Закону №606-ХІV та ч.ч.1,2 ст.56 Закону №1404-VІІІ передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника. Підстави для зняття арешту з майна боржника за рішенням суду або державним виконавцем визначені ст.60 Закону №606-ХІV та ст.59 Закону №1404-VІІІ. Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону №606-ХІV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» та п.1 ч.1 ст.10 Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника. Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV та ч.1 ст.48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Положеннями ч.ч.1,2 ст.57 Закону №606-ХІV та ч.ч.1,2 ст.56 Закону №1404-VІІІ передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника. Підстави для зняття арешту з майна боржника за рішенням суду або державним виконавцем визначені ст.60 Закону №606-ХІV та ст.59 Закону №1404-VІІІ. Законом №606-ХІV питання щодо зняття арешту з майна боржника, скасування інших заходів примусового виконання рішень, виключення записів з відповідних реєстрів, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, врегульовано не було. Частиною 2 ст.50 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.40 Закону №1404-VІІІ від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент звернення позивача до виконавчої служби із заявою про скасування заходів примусового виконання рішення у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Інформація щодо того, що виконавче провадження було закінчене, відсутня, проте відповідно до розділу XI Правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України No1829/5 від 07.06.2017 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно з п.1. розділу Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2017 р. за № 699/30567, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року, а відповідно до п.1 розділу IX вказаних Правил передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Пунктами 9.9 та 9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року N 2274/5, чинного на момент винесення постанови про накладення арешту, було передбачено, що відбір виконавчих проваджень для знищення та їх знищення здійснюються один раз на рік, не пізніше 1 березня поточного року. Із врахуванням того, що відповідно до інформації Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ № 19847 від 04.09.2025 про те, що, зокрема, виконавчий лист №643/7718/16-ц, виданий 12.12.2016 повторно на виконанні до відділу не надходив, виконавче провадження на виконання не перебуває, а згідно п.9.9. розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮУ від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно абзацу 2 п.9.10 такого Порядку, виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню (а.с.26). Відтак, суд вважає, що матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом №643/7718/16-ц, знищені, а відповідно до положень зазначених вище нормативно-правових актів знищуються лише завершені виконавчі провадження, суд приходить до висновку про те, що виконавче провадження було завершено, а при завершенні виконавчого провадження органом ДВС, арешт не було скасовано. Крім того, із інформації Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ № 19847 від 05.09.2025 № 200144, на звернення представника [PERSON] адвоката В. Зудер`янц, вбачається, що підстав для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» не вбачається, тому зняття арешту може бути знято за рішенням суду. Підстави для скасування запису про обтяження №40291582, зареєстрованого на підставі постанови про арешт майна боржника за ВП №53912951 від 27.01.2021 на теперішній час відсутні (а.с. 31). Далі, із досліджених судом документів вбачається, що на момент винесення Салтівським ВДВС у місті Харкові СМУМЮ постанови №53912951 від 27.01.202, 1 спірне майно не належало позивачці [PERSON] , оскільки право власності на нього виникло лише у 2023 в порядку спадкування після смерті матері. Отже, арешт не міг охоплювати це майно, оскільки воно не входило до складу майнової маси боржника на дату винесення постанови. Постановою Верховного суду від 12.07.2023 у справі №214/2305/20 визначено, що суд визнав правомірним звернення спадкоємця з позовом про скасування арешту, накладеного на майно, яке не належало боржнику на момент винесення постанови, а тому суд задовольнив позов про звільнення майна з-під арешту, оскільки спадкоємець набув право власності на майно вже після його арешту. Поставною Верховного Суду від 15.05.2015 у справі №119/13418/24 підтверджено, що позов про зняття арешту може бути пред`явлений власником, якщо арешт накладений на майно, яке не належить боржнику. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, при фактичному виконанні ухвали суду щодо сплачення заборгованості, суд дійшов висновку, що наявність арешту та оголошення заборони на відчуження майна за № 53912951 від 27.01.2021, враховуючи обставини, які викладені текстом вище, порушує права позивачці [PERSON] щодо здійснення останньою права на розпорядження спадковим майном, а тому у суду є правові підстави для задоволення вимог позову.

Outcome: approved