Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який уклали 21.03.1998 року. Шлюб зареєстровано Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області, про що зроблено запис за №07. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В органах РАЦСу відповідач добровільно не бажає розлучатись. Подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими, так як у них з відповідачем різні характери, погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. На даний час вони припинили шлюбні відносини та не проживають однією сім`єю. Примирення з відповідачем не можливе. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В позовній заяві, остання просить справу розглянути без її участі, оскільки у зв`язку з її зайнятістю по роботі немає змоги прибути до зали судового засідання, просить позов задовольнити повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просить суд його задовольнити. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши клопотання позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.03.1998 року сторони зареєстрували шлюб 21.03.1998 року у Верблюзькій сільській раді Новгородківського району Кіровоградської області, про що зроблено запис за №07. Згідно матеріалів справи місцем реєстрації позивачки зазначено [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи (за даними громади: Кам`янецька територіальна громада) місцем проживання відповідача є [ADDRESS] . Сторони неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає доведеними доводи позивачки, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, про примирення не заявляють, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому її права підлягають судовому захисту, в зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір у вірному розмірі 1211,20 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 605,60 грн, а решту суми судового збору в розмірі 605,60 грн слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved