Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник ТзОВ «Свеа Фінанс» А. Паладич 05.11.2025 року звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 07.05.2024 року в розмірі 19557,73грн., а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що 07.05.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4627828. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Лінеура Україна» доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт https://credit7.ua/. 07.05.2024 року о 11:38:29, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТзОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТзОВ «Лінеура Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №4627828, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор 59550, який було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в сумі 4000, 00 грн. шляхом перерахування на картку № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач в свою чергу не виконував взяті на себе зобов`язання, визначені умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №4627828 від 07.05.2024 року. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором позики №4627828 від 07.05.2024 року становить 19557,73 грн., з яких: 3999,99 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 13557,74 грн. - заборгованість по відсотках; пеня/штраф -2000,00 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Кам`янець- Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2025 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача А. Паладич в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, в тому числі оголошенням на сайті суду. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.279 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом , що 07.05.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4627828. Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Лінеура Україна» доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт https://credit7.ua/. 07.05.2024 року о 11:38:29, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТзОВ «Лінеура Україна» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТзОВ «Лінеура Україна» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №4627828, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор 59550, який було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Відповідно до п.1.1- п.1.2 кредитного договору, Товариство надає відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% на день. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти в сумі 4000, 00 грн. шляхом перерахування на картку № [NUMBER] , яку останній вказав при оформленні позики. Відповідач в свою чергу не виконував взяті на себе зобов`язання, визначені умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.01.2025 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №4627828 від 07.05.2024 року. Відповідно до дадатку № 1 Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає 19557,73 грн Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4627828 від 07.05.2024 року станом на 24.01.2025 року у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 19557,73 грн., з яких: 3999,99 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 13557,74 грн. - заборгованість по відсотках; пеня/штраф -2000,00 грн. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. В ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та про Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», позичальнику на його особисту банківську карту № [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 4000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А отже, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею/штрафом за договором №4627828 від 07.05.2024 року у розмірі 2000,00 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. За таких обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення у розмірі 17557,73 грн., з яких з яких 3999,99 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 13557,74 грн. - заборгованість по відсотках. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача ТзОВ «Свеа Фінанс» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу корштів № 426 від 28.10.2025 року. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2174,68 грн. (2422,40 грн * 17557,73 / 19557,73). На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: partial