Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13.10.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Каправчук В.Л. звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищевказаним цивільним позовом до відповідача ТОВ "Реаліт" в обґрунтування якого вказав, що позивач є власником двох земельних ділянок (паїв), що знаходяться на території Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з кадастровими номерами 12252866:00:03:004:0180, площею 5,2361 га, та №12252866:00:03:004:0183, площею 5,3193 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між позивачем та відповідачем ТОВ «Реаліт» 03.12.2008 були укладені договори №11, №13 оренди цих земельних ділянок строком на 5 років, та проведено відповідну державну реєстрацію права оренди відповідача, набутого ним за цим правочином. 01.10.2013 року сторонами договору було укладено додаткові угоди до договорів на земельні ділянки №11, 13, згідно яких строк дії правочинів складає 15 років. Відповідно до п. 11 умов договору оренди земельних ділянок №11, 13, орендна плата вноситься орендарем у такі строки: в грошовій формі один раз на рік до 31 грудня звітного року, а в натуральній формі - до 20 грудня звітного року. Представник позивача вказує, що відповідач з 2018 року по теперішній час, взагалі не проводить розрахунок з позивачем за оренду земельних ділянок та не сплачує відповідні податки та збори. Посилаючись на істотні порушення відповідачем умов договору оренди землі, викликаних систематичною несплатою ним на протязі семи років орендної плати, представник позивача просив розірвати ці договори та скасувати їх державну реєстрацію. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16.10.2025 провадження по даній справі було відкрито і призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 11.12.2025 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав клопотання про можливість розгляду справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач ТОВ "Реаліт" явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся повторно належним чином, зокрема розміщенням оголошення на сайті Судової влади України. Відзив на позовну заяву не надав, заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду теж не направив. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, судом, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок (паїв), що знаходяться на території Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з кадастровими номерами 12252866:00:03:004:0180, площею 5,2361 га, та №12252866:00:03:004:0183, площею 5,3193 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03.12.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Реаліт» був укладений договір оренди №13 земельної ділянки 1225286600:03:004:0180, площею 5,2361 га строком на 5 років та передано цю земельну ділянку у користування відповідача ТОВ «Реаліт». 03.12.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Реаліт» був укладений договір оренди №11 земельної ділянки 1225286600:03:004:0183, площею 5,3193 га строком на 5 років та передано цю земельну ділянку у користування відповідача ТОВ «Реаліт». 01.10.2013 року сторонами договору було укладено додаткові угоди до договорів на земельні ділянки №11, 13, згідно яких строк дії правочинів складає 15 років. 18.11.2013 державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. зареєстровано право оренди відповідача на ці земельні ділянки на підставі вищевказаних додаткових угод до договору оренди землі, що підтверджується інформацією з реєстру речових прав. Відповідно до п.9 умов спірного договору оренди землі №11,13, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3500 гривень або в натуральній: зернові 2000 грн, соняшник 200 кг, солома 1000 грн., культивація і оранка -0,3 га, ритуальні послуги 1000 грн. за один календарний рік. Орендна плата у грошовій формі вноситься на рахунок зазначений орендодавцем у відповідній заяві, або отримується готівкою в касі орендаря. У випадку неможливості орендодавцем отримання орендної плати орендар має право переказати на ім`я орендодавця поштовим переказом. Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься в грошовій формі один раз на рік до 31 грудня звітного року, в натуральній - до 20 грудня звітного року. Орендна плата справляється також у випадках , якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку. Відповідачем не дотримано умови договору оренди землі від 03.12.2008 №11,13, і не проведено оплату за оренду земельних ділянок за період 2019-2025 роки, у зв`язку з чим виникла заборгованість з орендної плати. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши докази, надані сторонами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі і припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Крім того, згідно постанови ВС у справі за № 61-8798 св19 від 31 липня 2020 року визначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання. Стверджуючи, що відповідач систематично, на протязі семи років, не виплачує позивачу орендну плату згідно договорів оренди, останній і просив розірвати спірні договори оренди землі від 03.12.2008 №13,11. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У силу положень ст. 81, 82 ЦПК України, позивачем доведено, а відповідачем ТОВ "Реаліт" не спростовано факт того, що в період з 2019 по 2025 роки орендна плата позивачеві у грошовій та натуральній формах передбачених договором оренди не виплачувалась, оранка та культивація земельної ділянки позивача не здійснювалась та солома не поставлялась. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не дотримано умови п.п. 9, 11 договору оренди землі від 03.12.2008 №11,13 і не проведено оплату за оренду земельних ділянок за період 2019-2025 роки. Будь яких доказів сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2019 - 2025 рік суду не надано. Не сплата орендної плати протягом семи років поспіль вказує на систематичність несплати, завдає істотної шкоди орендодавцю, який не отримав орендну плату, а тому вимоги про розірвання договорів оренди землі від 03 грудня 2008 року №11, №13, укладеного між сторонами, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально, позов задоволено повністю, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача вищевказану суму судового збору.

Outcome: approved