Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 11.10.2021 року між акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви № 300006296 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 36703,36 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. 25.07.2024 року акціонерне товариство «Банк Форвард» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до боржників акціонерного товариства «Банк Форвард», зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 300006296 від 11.10.2021 року. Вказано, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування у безготівковому порядку на відкритий в банку на ім`я відповідача банківський рахунок суму грошових коштів, але відповідач у встановлений договором строк своїх зобов`язань щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку із чим у нього перед позивачем, станом на 25.07.2024 року, утворилася заборгованість у сумі 47923,93 грн., яка складається із 34736,76 грн. заборгованості за тілом кредиту, та 13187,17 грн. заборгованості за відсотками, які позивач просив стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явися, але його представник адвокат Мутьєв Д.В. у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, в яких він вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на наступне. До позовної заяви не додано Тарифів обслуговування даного виду кредитних карт. Тому взагалі неможливо зрозуміти за яким саме тарифом обслуговувався картковий рахунок відповідача. Вказує, що розрахунок заборгованості, який долучено до позовної заяви, є односторонньою калькуляцією позивача і не може підтверджувати виконання або невиконання відповідачем умов договору, оскільки його складено таким чином, що зводить нанівець будь-які спроби встановити реальну заборгованість. З нього неможна зрозуміти жодної величини: ні суму заборгованості за тілом кредиту, ні суму пені, ні відсотків. Розрахунок не містить графи «Всього», що взагалі унеможливлює зробити висновок про те, звідки позивач вирахував суми заборгованості та чи вони відповідають дійсності. Зазначає, що позивач не надав до суду будь-яких документів навіть на підтвердження видачі кредиту по договору, будь-яких квитанцій, жодного документу про виконання умов договору та не підтвердив розмір заборгованості. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 11.10.2021 року [PERSON] , власноручно, підписав анкету-заяву № 300006296 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард». Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Анкети-заяви, підписанням власноруч цієї анкети заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард» [PERSON] : -просив відкрити йому поточний рахунок у гривні; -беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Банк Форвард»; -підтвердив, що ця анкета-заява разом із Публічною пропозицією АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови, ознайомлений з даними йому документами та отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до розділу 3, відповідачем було погоджено наступні параметри угоди: Номер Угоди: 300006296; Назва продукту: Реструктуризація 45; Дата оформлення реструктуризації: 11.10.2021 року; Сума внеску Клієнта: 0,00 грн.; Сума Кредиту: 36703,36 грн.; Строк Кредиту: 731 днів, з 11.10.2021 року по 11.10.2023 року; Ставка по Кредиту (на строкову частину Основного боргу): 45,00% річних; Ставка по Кредиту (на прострочену частину Основного боргу): 0,00001% річних. Вказана анкета-заява, разом із паспортом Споживчого кредиту, Графіком платежів за продуктом Реструктуризація 45, опитувальником клієнта фізичної особи та згодою клієнта на обробку персональних даних підписані [PERSON] власноручно. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 300006296 від 11.10.2021 року, станом на 25.07.2024 року у [PERSON] перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 47923,93 грн., з яких 34736,76 грн. заборгованість за тілом кредиту та 13187,17 грн. заборгованість за відсотками. Факт отримання відповідачем кредитних коштів, нарахування Банком відсотків та здійснення [PERSON] часткових проплат, підтверджується виписками по особовим рахункам за угодою № 300006296 від 11.10.2021 року. Так, у виписці по рахунку позичальника [PERSON] (аркуш справи 13) відображено видачу 11.10.2021 року позичальнику кредиту згідно договору №300006296 від 11.10.2021 року в сумі 36 703,36 грн. з яких сплачено відповідачем 1966,60 грн. (зокрема, 11.11.2021 року - 943,23 грн. та 13.12.2021 року 1023,37 грн.). Залишок заборгованості по тілу кредиту становить 34736,76 грн., що відповідає заявленій до стягнення у позовній заяві сумі по тілу кредиту. В наступній виписці по рахунку позичальника [PERSON] (зворотній бік аркуша справи 13 аркуш справи 14) відображено нарахування позичальнику відсотків за кредитним договором №300006296 від 11.10.2021 року. Зокрема, за період з 11.10.2021 року по 10.01.2023 року Банком нараховано позичальнику 16 150,68 грн. відсотків, з яких сплачено відповідачем 2 963,51 грн. (зокрема, 11.11.2021 року - 1402,77 грн.; 13.12.2021 року 1322,63 грн. та 11.01.2022 року 238,11 грн.). Залишок заборгованості по несплачених відсотках становить 13187,17 грн., що відповідає заявленій до стягнення у позовній заяві сумі відсотків, які нараховано у період з 11.10.2021 року по 10.01.2023 року, тобто в межах строку кредитування. Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, первинним є документ, який містить відомості про операцію. Зокрема, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 62 цього ж Положення передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. Оцінивши надані до суду виписки про рух коштів по рахунках, здійснені первинним кредитором АТ «Банк Форвард», суд вважає, що такі відповідають вимогам до бухгалтерського документу, є персоніфікованими, а відповідачем не доведено, що вказані у виписках рахунки не перебувають у його використанні. Тому суд вважає за можливе визначити заборгованість за кредитом (основним боргом та відсотками) [PERSON] , виходячи із зазначених у виписках по рахунках сумах, оскільки у цих виписках враховані операції з використання кредитних коштів, нарахування відсотків та їх повернення. Відповідач, розпорядившись відповідно до статті 13 ЦПК України своїми процесуальними правами на власний розсуд, свого розрахунку щодо заборгованості або її відсутності не надав. 25.07.2024 року акціонерне товариство «Банк Форвард» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до боржників акціонерного товариства «Банк Форвард», зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 300006296 від 11.10.2021 року. Згідно витягу з реєстру боржників до договору № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 300006296 від 11.10.2021 року (номер у реєстрі 1767). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Доводи представника відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так-як доказів сплати заборгованості або спростування долучених позивачем розрахунку та виписок по рахунках, чи контррозрахунків відповідачем не надано, відсотки нараховані у визначені в договорі спосіб та строки, і за встановленою відсотковою ставкою. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У іншій постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 07 листопада 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved