Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Фінпром Маркет» звернувся доКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 71798675, за умовами якого позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 20 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,25%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1050,00 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 27776, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідач [PERSON] , з яким укладено договір № 71798675 від 08.04.2025 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 23.04.2025 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №14775478 до Договору позики №71798675, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 16 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 20 днів на 36 днів (до 13.05.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 03635, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. 23.05.2025 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15000345 до Договору позики №71798675, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 12040,00 грн. на 120 днів та визначили графік погашення заборгованості. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 60600, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. В подальшому, як вказує позивач у позові, право вимоги перейшло до ТОВ «Фінпром маркет» за договорами факторингу, як наслідок право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 20832,00 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7000,00 грн., заборгованості за процентами 1190,00 грн., заборгованості за комісією 1050,00 грн., заборгованості за пенею/неустойкою 11592,00 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 20832,00 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11.2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача Ткаченко Ю.О. в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації та оголошенням на сайті суду, відзиву до суду не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 71798675, за умовами якого позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 20 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,25%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1050,00 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування (п.2.2.1-2.2.4 договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 27776. 23.04.2025 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №14775478 до Договору позики №71798675, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 16 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 20 днів на 36 днів (до 13.05.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25 % на 1 %. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 03635, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. 23.05.2025 року між позикодавцем та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15000345 до Договору позики №71798675, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 12040,00 грн. на 120 днів та визначили графік погашення заборгованості. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 60600, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Кредитодавець на виконання умов договору № 71798675 від 08.04.2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією № f6593914-215e-46fc-a9b4-c00b707b0fd3 від 08.04.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складенний та підписаний в електронній формі. 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 71798675 від 08.04.2025 року. Так, згідно п.2.1.3. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача (фактора) прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач (фактор) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача (фактора) відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року. ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 20832,00 грн. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 71798675 від 08.04.2025 року заборгованість по кредитному договору складає: основний борг в сумі 7000,00 грн., проценти в розмірі 1190,00 грн., комісія 1050,00 грн. та пеня/неустойка 11592,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, а ні перед позивачем/фактором ТОВ «Фінпром маркет», що набуло право вимоги за договором кредиту № 71798675 на підставі договору факторингу, у зв`язку з чим, станом на дату звернення із позовною заявою, утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 7000,00 грн., заборгованості за процентами 1190,00 грн., заборгованості за комісією 1050,00 грн. Відповідно до витребуваної інформації від АТ КБ «Приват Банк» від 15.12.2025 року [PERSON] 08.04.2025 року на картковий рахунок [NUMBER] були зараховані кредитні кошти в сумі 7000,00 грн. Таким чином, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Аналізуючи викладенні обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 7000,00 грн. та правові підстави для нарахування процентів у розмірі 1190,00 грн., комісії у розмірі 1050,00 грн., розмір розрахунку яких відповідає умовам кредитного договору. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені/неустойки у розмірі 11592,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 9.5 умов кредитного договору передбачено, що за порушення Кредитодавцем строків надання Позичальнику Кредиту, визначених Договором, Позичальник має право стягнути з Кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває по теперішній час. Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 31січня 2024 року у справі № 183/7850/22 та від 28 листопада 2024 року у справі №756/8788/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене в частині стягнення пені/неустойки в розмірі 11592,00 грн., слід відмовити. Враховуючи вищевикладене з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром маркет» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 71798675 від 08.04.2025 року в розмірі 9240,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 1190,00 грн., заборгованості по комісії в розмірі 1050,00 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача ТзОВ «Фінпром маркет» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 579942209.1 від 14.11.2025 р. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1074,45 грн. (2422,40 грн * 9240,00 / 20832,00). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 гривень, суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 4500,00 гривень. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Встановлено, що до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, витяг з акту № 5ФП від 21.10.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги, з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 4500, 00 гривень. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача. З врахуванням наведеного, слід стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» витрати професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial