Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між [PERSON] та АТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав, тож відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Судом встановлено, що 19 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «ОТП БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим відповідач підписав анкету-заяву на отримання кредиту. Цього ж дня сторони уклали кредитний договір №2038480503, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на споживчі цілі кредит у розмірі 39 703 грн зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,01% річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 19 грудня 2023 року. До договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування, з якими відповідач ознайомився 19 грудня 2021 року, що засвідчено його особистим підписом. Додатком N 1 до кредитного договору №2038480503 від 19 грудня 2021 року є графік платежів та розрахунок загальної вартості, який містить особистий підпис позичальника. Відповідно до наявної у додатку інформації загальна вартість кредиту за розрахунковий період становить 39 707,13 грн. Фінансова установа зобов`язання за укладеним кредитним договором виконала, що підтверджується рахунком-фактурою №ФТГ-1084-7041081 від 19.12.2021 року та специфікацією по кредитному договору. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (фактором) укладено договір факторингу №21/06/24, відповідно до умов якого клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості згідно з реєстром боржників. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Таким чином, АТ «ОТП БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняло належні АТ «ОТП БАНК» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21 червня 2024 року до договору факторингу N 21/06/24 від 21 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2038480503 від 19 грудня 2021 року щодо заборгованості у загальній сумі 36 401,16 грн з яких: 36 392,68 грн сума боргу за тілом кредиту та 8,48 грн сума заборгованості за відсотками. Указана сума заборгованості підтверджується також розрахунком заборгованості АТ «ОТП БАНК» за кредитним договором від 16 грудня 2021 року та випискою по особовому рахунку з 20.12.2021 року по 21.06.2024 року Платіжними інструкціями №3073, 3074 від 21 червня 2024 року підтверджено, що ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» сплатило АТ «ОТП БАНК» визначену за договором факторингу №21/06/24 суму коштів у розмірі 6 050 863,05 грн. Щодо укладення кредитного договору Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2038480503 від 19 грудня 2021 року борг відповідача становить 36 401,16 грн. Розрахунок заборгованості здійснено в межах строку кредитування, визначеного умовами договору, та перевірено судом на відповідність його положенням. Крім цього, під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б свідчили про помилковість такого розрахунку. Таким чином, з відповідача слід стягнути 36 401,16 гривень за кредитом, оскільки вказана заборгованість підтверджується наявним розрахунком заборгованості та квитанцією про перерахування кредитних коштів. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України у разі задоволення позову, вони покладаються на відповідача. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved