Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

18.09.2025 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня - [PERSON] , [INFO] . Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій батьки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляються від виконання батьківських обов`язків. До відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне звернення від працівників швидкої медичної допомоги про родину [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, відпрацьовуючи виклик про епілептичний напад, спровокований алкоголем, була виявлена жінка з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, чоловік якої перебував у такому ж стані. В приміщенні були порушені санітарно-гігієнічні норми, дитина виглядала недоглянутою, не змогла відповісти, коли востаннє їла. Батьки дитини мали вигляд осіб, які систематично вживають алкоголь. Спеціалістами відділу служби у справах дітей був здійснений вихід за адресою проживання родини, однак потрапити до помешкання не вдалося, за залишеним викликом ніхто не з`явився. Під час чергового рейду вдалося поспілкуватися з [PERSON] , який назвався вітчимом матері дитини, та повідомив, що батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] , наразі вдома відсутні, їм було залишено виклик до відділу служби. Наступного дня до відділу служби з`явилася [PERSON] з ознаками вживання алкоголю, поводилася агресивно. Працівниками ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області стосовно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. Умови проживання родини [PERSON] тривалий час викликають занепокоєння через санітарний стан помешкання. В будинку майже завжди не прибрано, меблі, підлога, двері брудні. Під час відвідувань вдома, дитина брудна та недоглянута. Мати - [PERSON] , зловживає алкоголем, часто залишає місце постійного проживання і відсутня вдома по кілька днів, не доглядає за донькою, не займається її вихованням, дитина не мала укладеної медичної декларації, і лише за втручання служби у справах дітей, мати уклала декларацію, але протягом літа медичний огляд для вступу дитини до навчального закладу так і не пройдено, [PERSON] не навчається. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . 05.09.2025 року під час проведення профілактичного рейду спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей, було відвідано родину за місцем проживання та встановлено, що [PERSON] залишила [PERSON] на бабусю і вже кілька днів вдома не з`являється, дитиною не цікавиться. Також було встановлено, що дитина має педикульоз, у свої 8 років до навчання так і не приступила, так як мати не подала відповідні документи до школи. На виклик до служби мати не з`явилася. Зазначена поведінка [PERSON] є систематичною, остання неодноразово була попереджена про можливість вилучення дитини із родини, однак жодних висновків вона для себе не зробила, свою поведінку не змінила. 08.09.2025 року [PERSON] з`явилася до відділу служби разом з донькою, причини не навчання дитини та окремого проживання від доньки не пояснила. Стосовно [PERSON] співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУПАП. За актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] було вилучено та влаштовано до КНП «ЗОДКЛ» ЗОР, а за розпорядженням голови РА Запорізької міської ради по Комунарському району №765р від 09.09.2025 року - відібрано у матері, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю малолітньої дитини. З урахуванням викладеного, з метою реалізації прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування просить суд відібрати малолітню [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з останньої аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 07.11.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що [PERSON] потрапила в поле зору відділу ще до початку повномасштабної війни. До відділу надійшла скарга від мешканців району про те, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, під час візиту комісії відповідачка пояснювала, що вона там не проживає, а лише приходить в гості до своєї матері (бабусі дитини), що й підтвердилося у подальшому під час наступних відвідувань родини. Також, до відділу служби надходила інформація від працівників швидкої допомоги, що під час відпрацювання виклику про епілептичний напад у стані алкогольного сп`яніння, було виявлено жінку - [PERSON] у стані сильного алкогольного сп`яніння, вона травмувалася. За викликом до служби [PERSON] з`явилася у стані алкогольного сп`яніння, тому було викликано співробітників поліції, які склали на неї протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП. Під час багатьох візитів до родини, [PERSON] не було вдома, як вона сама нам пояснювала, вона весь час когось доглядає, лікує, а її дитина в цей час залишалася без материнського догляду, фактично виховувалася бабусею та дідусем. [PERSON] неодноразово робилися зауваження щодо створення належних умов проживання дитини. У [PERSON] не було укладеної декларації з лікарем, дитина не навчалася, і навіть після втручання спеціалістів та укладення відповідної декларації, дитина не пройшла медичний огляд, мама лише написала заяву до школи, не надавши всіх необхідних документів, [PERSON] так і не приступила до навчання. [PERSON] , після смерті чоловіка, тобто з липня 2025 року, не проживає разом з донькою, дитина залишилася з бабусею та дідусем. У зв`язку з небезпекою для життя та здоров`я, було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері та поміщення її до лікарні. У подальшому, [PERSON] була влаштована до патронатної родини, почала відвідувати школу, їй дуже подобається. До відділу для зустрічей з онукою звернулася лише бабуся - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що за адресою: [ADDRESS] , постійно проживали, вона, її чоловік (батько [PERSON] ), її мати та вітчим, бабуся, її старший син та [PERSON] . У будинку 3 кімнати, в одній кімнаті проживали її матір з вітчимом, в другій - вона з чоловіком та донькою, в третій - бабуся. Її неповнолітній син проживає разом з батьком за іншою адресою. Додатково відповідачка зазначила, що вона працює неофіційно, доглядає за хворими людьми похилого віку, тому й була відсутня вдома під час візиту комісії. До школи дитина спізнилася лише на тиждень, а 08.09.2025 року у неї відібрали дитину, вирвавши з рук, хоча вона плакала, благала на колінах цього не робити, дитина отримала стрес. Епілептичний напад у мене був у квітні 2025 року. Після смерті чоловіка у червні 2025 року вона дійсно запила, тиждень була в запої. Потім оговталася, працювала. У серпні 2025 року померла бабуся. В дитячий садок донька не ходила, чоловік сам її виховував. Декларацію з лікарем уклали в серпні 2025 року, а до цього у нас був сімейний лікар в приватній лікарні, але декларацію там не укладали. Відповідачка повідомила, що вона офіційно не працевлаштована, за оголошенням надає допомогу похилим людям (прибирає, доглядає, купує ліки, продукти харчування). Вихованням [PERSON] , її навчанням займалися її покійний батько та бабуся - [PERSON] , з матір`ю дитина не хотіла займатися. [PERSON] заперечила факти перебування в стані алкогольного сп`яніння та зловживання алкоголем, зазначивши, що представниця позивача щось наплутала. Щодо умов проживання дитини, висловилася про їх належність, в одній кімнаті робили ремонт, будинок підключений до газо-, водо- та електропостачання. Продукти харчування завжди в наявності, іноді бувало, що у [PERSON] не було апетиту, тоді її не примушували їсти. Вони вирішили, що дитина піде до школи у 8 років, тому самостійно звернулася до директора школи із відповідною заявою. Але дитина вчасно не пішла до школи, оскільки не встигли пройти лише одного лікаря-окуліста, запис до якого був лише на 08 вересня. Цим питанням займалася бабуся, бо вона була зайнята на роботі. Медична довідка для школи вже була в наявності, але дитину забрали представники органу опіки. Після відібрання дитини, протягом кількох місяців, відповідачка дитину не відвідувала, так як не хотіла травмувати її психіку, а спілкуватися по телефону їй не дозволили. Вона зверталася до патронатної родини з питанням, що треба дитині, на що їй відповідали, що нічого не треба, на дитину виплачують кошти, у її доньки все є. На майбутнє відповідачка планує заробити гроші, забрати дітей та поїхати жити до м. Києва, діти ходитимуть там до школи. Спочатку з квартирою їй допоможе рідна сестра, яка там мешкає. На цей час вона мешкає за іншою адресою: у будинку співмешканця, який проходить військову службу. Разом з ними проживає матір співмешканця. Якщо їй повернуть [PERSON] , вона планує з нею проживати у будинку співмешканця. У судовому засіданні малолітня [PERSON] , в присутності психолога Запорізької гімназії №33 - [PERSON] та патронатного вихователя [PERSON] , пояснила, що навчається у 1 класі, вчитися дуже їй подобається. В патронатній сім`ї проживає в кімнаті ще з двома дівчатками, вдома вона виконує домашнє завдання, грається, дивиться телевізор, грає на планшеті. Раніше проживала в будинку з татом, мамою, бабусею, дідусем та прабабусею. Тато і прабабуся померли. Потім її забрали і вона плакала. Вдома їй подобалося жити, вона гралася з подругою, в школі не навчалася, дитячий садок не відвідувала. Мама була вдома, працює дідусь, бабуся працювала раніше, до хвороби. Всі прогулянки, дитячі заходи відвідувала з бабусею, з мамою нікуди не ходила, не їздила. Вдома був свій стіл, але він зламався. З бабусею ходила до лікаря, а мама в цей час була вдома, бо в неї голова боліла. Після того як її забрали з дому, спілкується з бабусею та дідусем, вони приїжджають. З мамою не спілкується, жодного разу мама її не відвідувала. [PERSON] пояснила, що вона сумує за будинком, за бабусею й дідусем, за кішкою. [PERSON] зазначила, що їй добре і в патронатній родині, і вдома, але хотіла б повернутися додому, до своєї родини. Психолог [PERSON] пояснила, що вона спілкується з [PERSON] з моменту її перебування в патронатній родині. Дитина весь час цікавиться бабусею, дідусем і кішкою, про маму в її присутності не згадувала жодного разу. Заслухавши думку представника позивача та відповідачки, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1). Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 2). Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.07.2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №329. Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер (свідоцтво про смерть від 25.06.2025 р. серії [NUMBER] ). Частиною 1 ст.170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав пред`явлено на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України - ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. У рішенні в справі «Мамчур проти України» Європейський суд зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Матір дитини - [PERSON] за вказаною вище адресою зареєстрована, але станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, не проживає. Остання не повідомила у судовому засіданні адресу свого проживання. За час перебування [PERSON] на обліку у відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, спеціалістами відділу неодноразово здійснювали візити за місцем мешкання дитини з метою обстеження умов її проживання, про що складалися відповідні акти. Так, згідно акту виходу на адресу проживання від 06.11.2024 року, на підставі усного повідомлення про малолітніх дітей родини [PERSON] , з метою обстеження умов їх проживання, головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР [PERSON] та [PERSON] здійснено візит до приватного будинку за адресою: [ADDRESS] , під час якого вдома нікого не було, залишено повідомлення про виклик до відділу на 07.11.2025 р. Згідно акту виходу на адресу проживання від 19.11.2024 року, складеного спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР [PERSON], [PERSON] , ФСР ЗМЦСС [PERSON], інспектором СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області [PERSON], під час візиту вийшов чоловік, який назвався [PERSON] і повідомив, що [PERSON] з чоловіком відсутні вдома. Малолітня онука - [PERSON] перебуває разом з ним вдома. При цьому чоловік мав ознаки алкогольного сп`яніння. 18.12.2024 року головними спеціалістами [PERSON] , [PERSON], старшим інспектором ВЗГ УПП в Запорізькій області [PERSON], у зв`язку з перебуванням родини на профілактичному обліку, з метою захисту прав та інтересів дитини, обстежено умови проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що 1-поверховий будинок складається з 4-х кімнат, кухні, коридору, санвузлу. Наявна присадибна ділянка, господарські споруди. Газо-, водо-, електропостачання в наявності, опалення - пічне та електричні конвектори. Спальні кімнати потребуються прибирання, наявні меблі та техніка для приготування (вживання) їжі, сну, відпочинку, прання, зберігання речей. Для виховання та розвитку дитини створено наступні умови: відсутня постіль на дитячому ліжку, наявні одяг та взуття за віком та сезоном, іграшки, гігієна, придатна для споживання дитиною їжа. Пі час візиту батьки дитини перебували в стані алкогольного сп`яніння, пояснили, що святкують день народження [PERSON] , був накритий святковий стіл. Дитина виглядала доглянутою, була одягнута у святкову сукню. З батьками була проведена профілактична бесіда щодо шкоди зловживання алкоголем, відповідального батьківства та утримання житла в належному санітарно-гігієнічному стані. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.01.2025 року, підписаним головними спеціалістами [PERSON] , [PERSON] та інспектором [PERSON], під час відвідування родини [PERSON] , вдома нікого не було, залишено повідомлення про виклик до відділу на 08.01.2025 року. 30.01.2025 року під час візиту спеціаліста [PERSON] та інспектора [PERSON], в помешканні було чисто прибрано, однак дуже брудним було коврове покриття, яке потребувало прання або заміни. У дитини є місце для сну, однак постільна білизна брудна, є одяг та взуття за віком та сезоном, іграшки, придатна для вживання їжа. На час відвідування, батьків вдома не було, дитина спала. Згідно акту виходу на адресу проживання від 26.03.2025 року, до комісії вийшла жінка (бабуся дитини), яка гостювала в будинку, у стані алкогольного сп`яніння, та повідомила, що матері з дитиною не має, в помешкання впустити не може. Матері залишено виклик до відділу служби. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.06.2025 року, для дитини виділена окрема кімната, яка потребує прибирання, наявні іграшки, ліжко не застелене. Під час візиту мати з дитиною були вдома. З матір`ю проведена профілактична бесіда щодо вживання алкогольних напоїв, встановлено термін для створення умов для навчання дитини. Обстеженням умов проживання 19.06.2025 року головними спеціалістами [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що мати - [PERSON] відсутня вдома, з її слів - знаходилась на роботі, місце роботи повідомити відмовилась. Бабуся [PERSON] , за відсутності [PERSON] , відмовилась від обстеження умов проживання дитини (акт від 19.06.2025 року). Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 05.09.2025 року, головними спеціалістами [PERSON], [PERSON] та інспектором [PERSON], здійснено вихід на місцем проживання дитини, в ході якого обстеження умов проживання дитини не проводилося. Бабуся - [PERSON] , повідомила, що мати дитини з ними не проживає. 05.01.2026 року спеціалістами відділу [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження умов проживання дитини - [PERSON] , в ході якого встановлено, що в будинку розпочато ремонт, кімнати мебльовані, є необхідна побутова техніка, помешкання частково потребує прибирання. Дитина матиме окрему кімнату, є місце для сну, одяг в наявності. Під час візиту встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає з липня 2025 року (після смерті чоловіка). Ремонт у будинку триває, бабуся [PERSON] виявила бажання взяти дитину під опіку. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що мати - [PERSON] , зловживала алкогольними напоями, часто залишала дитину без нагляду, до втручання спеціалістів відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, [PERSON] не мала укладеної декларації з лікарем, не ходила до школи, у зв`язку з чим стосовно [PERSON] складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП. Доказів протилежного матеріали цивільної справи не містять та визнані відповідачкою. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] , [INFO] , не пішла до першого класу (дитина шкільного віку); помешкання потребує ретельного прибирання; наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням та необхідною медичною допомогою; мати має ознаки алкогольного сп`яніння, тривале вживання. Встановлено дуже небезпечний рівень для дитини, мати не здатна виховувати дитину через низький батьківський потенціал та шкідливі звички, що становить загрозу для її життя та здоров`я. 09.09.2025 року, на виконання розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району Волобуєва В. №765р від 09.09.2025 року, в інтересах дитини, на підставі подання відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 08.09.2025 р. №07-08/910, малолітня [PERSON] , [INFO] , негайно відібрана у матері [PERSON] , [INFO] . Суду надано висновок №136/01-36/19.02 від 29.01.2026 року про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року «Савіни проти України» (заява № 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Так, заслухана у суді малолітня [PERSON] , якій на час розгляду справи виповнилося 8 років, у присутності психолога та патронатного вихователя суду пояснила, що їй добре і в патронатній родині, і вдома, вона хотіла б повернутися додому. Водночас, під час судового розгляду було встановлено тісний зв`язок [PERSON] з її бабусею, а не з матір`ю дитини - відповідачки у справі. Також, судом встановлено, що представники органу опіки та піклування належним чином супроводжували сім`ю [PERSON] : неодноразово, починаючи з листопада 2024 року і до вересня 2025 року обстежували умови проживання дитини, проводили профілактичні бесіди з відповідачкою та фактично останній надавали термін виправити ситуацію. [PERSON] ігнорувала вимоги та поради органу опіки, фактично не займалася дитиною і свій обов`язок по вихованню [PERSON] переклала на бабусю дитини. Встановлено, що за час судового розгляду мати відповідачки почала ремонтні роботи у будинку, з метою поліпшення умов проживання [PERSON] . Водночас, на цей час ці роботи припинені у зв`язку з відсутністю необхідних коштів. [PERSON] , на думку суду, за час судового розгляду так і не змінила своє відношення до виховання дитини, не виправила на краще ситуацію, її твердження про те, що вона дуже бажає повернути [PERSON] додому, фактично нічим не підтверджуються. [PERSON] приділяє більше уваги роботі та своєму особистому життю, ніж вихованню дитини. Суд при прийнятті рішення прийняв до уваги думку дитини (щодо бажання жити вдома), але виходив з її найкращих інтересів. З огляду на встановлені судом обставини, вбачається, що [PERSON] , за час перебування на профілактичному обліку, належних висновків для себе не зробила, поведінку стосовно малолітньої доньки не змінила, на зауваження комісії не відреагувала, конкретного бачення щодо майбутнього життя доньки, її виховання, піклування, забезпечення, суду не надала, що свідчить про ухилення, в порушення вимог ст.ст.150, 152, 155, 180 СК України, від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, а тому суд,

Outcome: approved