Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. звернулась до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 16.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75535596, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 2000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачкою електронну адресу. Відповідачка умови договору позики належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 6776 грн., зокрема: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4776 грн. - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «ФК «Управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535596 від 16.05.2021. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535596 від 16.05.2021. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №75535596 в сумі 6776 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що до суду подала письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надіслання судової повістки за місцем проживання. Копія позовної заяви з додатками відповідачці була направлена за адресою місця проживання представником позивача, про що свідчать надані суду у порядку, визначеному п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України, докази про направлення копії позовної заяви з додатками. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, заяв по суті справи не подала. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Як встановлено із матеріалів справи, 16.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75535596 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позивальник зобов`язався надати [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 2000 грн. строком на 30 днів, знижена процентна ставка 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 3,71%, орієнтовна загальна вартість позики -2006 грн. (п.2). Сторонами узгоджено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.3). Відповідач підписанням договору погодився, що ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на відповідному сайті. Договір підписаний електронним підписом відповідачки одноразовим ідентифікатором (а.с.15). З метою укладення договору позики ТОВ «1 Безпечне агентства необхідних кредитів» здійснено ідентифікацію позичальника (відповідача), шляхом надсилання одноразового ідентифікатора (а.с.16). Крім того, відповідачка [PERSON] була ознайомлена з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.15 зв. сторона). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджені Рішенням загальних зборів учасників протоколом № 14/05/2021 від 14.05.2021 (а.с.18 зв.сторона-29). Грошові кошти за договором позики [PERSON] були перераховані на банківську картку № [NUMBER] в сумі 2000 грн. 16.05.2021 за допомогою платіжного інструменту ТОВ «Фінекспрес», що підтверджується копією платіжної інструкції № 8d1be7b6-f51b-46c0-a38c-13f1333e07c5 від 16.05.2021 (а.с.12,17 зв. сторона), інформацією ТОВ «1 Безпечне агентства необхідних кредитів» та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с.16 зв. сторона-17), випискою по рахунку [PERSON] та інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.77-78). У зв`язку з невиконанням у повному обсязі відповідачем зобов`язань за договором позики №75535596 від 16.05.2021, утворилась заборгованість за період з 16.05.2021 по 19.11.2025 в сумі 6776 грн., з яких 2000 грн. заборгованість за тілом позики, 4776 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами (а.с.6-8). 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» уклали договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535596 від 16.05.2021 (а.с.30-38). 03.04.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535596 від 16.05.2021 (а.с.39-46). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2021 між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі був укладений договір позики № 75535596. Умови кредитування щодо строку дії кредитного договору та сплати відсотків були узгоджені сторонами, шляхом фіксування їх у кредитному договорі. Відповідачка умови договору не виконала у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 6776 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. за тілом кредиту, 4776 грн. за несплаченими відсотками. Згідно з матеріалами справи позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , що підтверджується долученими до матеріалів справи договорами факторингу та належним чином засвідченими підписами та печатками сторін додатками до договорів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.205, згідно якого правова допомога ТОВ «Фінпром Маркет» надавалась адвокатом Ткаченко Ю.О., ордер, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Витяг з акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правової допомоги, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 15.10.2025. Згідно з Витягом з акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правової допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. надано послуги на суму 4500 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, а саме Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Таким чином, суд приходить до висновку про співмірність суми заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 копійок.

Outcome: approved