Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 24.08.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2032781927. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. 20.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №20/08/21, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за Кредитним договором № 2032781927 від 24.08.2020 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 5164,08грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 5163,55 грн.; заборгованість по відсотках: 0,53грн.; заборгованість по комісії: 0грн.; заборгованість по пені: 0,00 грн. Враховуючи наведене просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 2032781927 від 24.08.2020р., продукт (POS), у розмірі 5164,08грн.; судовий збір у розмірі 2422.40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. 02.01.2026 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що він визнає позов у частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 164,08 грн. Також відповідачем зазначається, що оскільки він є ветераном війни просить судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, сплачений позивачем, компенсувати за рахунок держави. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу зазначає, що витрати на правничу допомогу не відповідають основним принципам цивільного судочинства та мають становити не більше 1000 грн. Позивачем у позовній заяві не зазначено посилання на жодні норми судової практики, які він використовував при підготовці та складання позовної заяви. До того ж, сума заборгованості по процентам позивачем не перераховувалась, тобто не була нарахована з урахуванням умов кредитного договору, а сама сума була взята із відомостей наданих первісним кредитором. Тому, враховуючи критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру (справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів), то у розумінні вимог ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу позивачу за таких обставин про зменшення витрат на правничу допомогу з 3 000 грн до розміру не більше 1 000 грн. Враховуючи вищенаведене звільнити відповідача від сплати судового збору та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн компенсувати позивачу за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зменшити витрати позивачу на правничу допомогу до 1000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позові просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у відзиві на позовну зазначив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 24.08.2020 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» укладений договір кредитний договір №2032781927, підписаний власноруч відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі 5163,55 грн, з яких: на придбання товару в розмірі 4451,00 грн.; на сплату додаткових послуг банку за «СМС+Довідка» в розмірі 490,00 грн., а також 222,55 грн на придбання послуг зі страхування від нещасних випадків від СК «Арсенал Лайф». Строк остаточного повернення кредиту 24.01.2021 року. Строк на який надається кредит, визначений у графіку платежів, відсотки за користування кредитом 0,01% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань. Договір підписаний особистим підписом відповідача (а.с.21). Додатком №1 до Кредитного договору №2032781927 від 24.08.2020 року позивачем долучено графік платежів за кредитним договором, з якого вбачається, що сторонами погоджено термін надання кредиту з 24.08.2020 року по 24.01.2021 року, загальна сума кредиту становить 5 163,68 грн., проценти за користування кредитом 0.13 грн.(а.с.22). 24.08.2020 року відповідач підписав заяву-приєднання (акцепт) 2032781927 від 24.08.2020 року до оферти щодо укладення договору добровільного страхування життя, де страховиком є ТДВ «СК «Арсенал Лайф», вигодонабувачем АТ «ОТП Банк». Страхова сума за групою страхових випадків становить 4 451,00 грн., страховий платіж в місяць 44.51 грн. Дата початку строку дії договору 25.08.2020, дата завершення строку дії договору 23.08.2045 року (а.с.22 на звороті). Крім того в матеріалах справи містяться підписані власноручно відповідачем: паспорт споживчого кредиту з умовами кредитного договору, заява-дозвіл на обробку персональних даних та анкета-заява на отримання кредиту (а.с.23,24). Згідно товарного чеку від 24.08.2020 року №003000011817215 [PERSON] придбав у магазині побутової техніки «Ельдорадо» смартфон XIAOMI Redmi Note 9 вартістю 4 699,00 грн., страхування 752,00 грн. Вид платежу зазначено: акційна розстрочка 10 платежів від АТ «ОТП БАНК», що підтверджується також квитанцією від 24.08.2020 року, яка підписана [PERSON] (а.с.27). 20.08.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №20/08/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набув права грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №2032781927 від 24.08.2020 року в розмірі 5 164,08 грн, що підтверджується копією Договору факторингу №20/08/21 від 20.08.2021 року (а.с.29-33) та витягом з реєстру боржників №1 за Договором факторингу №20/08/21 від 20.08.2021 року (а.с.16). Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників №1 по договору факторингу №20/08/21 від 20.08.2021 року клієнт АТ «ОТП банк» передав фактору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» реєстр боржників №1 (а.с.13). 23.06.2025 року представник позивача зверталася в позасудовому порядку до відповідача з вимогою про повернення суми боргу за кредитним договором №2032781927 від 24.08.2020 року в сумі 5 164,08 грн (а.с.37). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 т. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, судом встановлено, що відповідач та АТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір №2032781927 від 24.08.2020 року на придбання товару на суму 4451,00 грн, з оплатою додаткових платежів банку "СМС+Довідка" в сумі 490,00 грн та 222,55 грн на придбання послуг зі страхування від нещасного випадку від СК «Арсенал Лайф», а в загальному на суму 5163,55 грн., де відсотки за користування кредитом становлять 0,01% річних від суми кредиту. Первісний кредитор виконав умови договору №2032781927 від 24.08.2020 року, надав відповідачу кредит на придбання товару смартфону у магазині «Ельдорадо» на суму 4 699,00 грн. та страхування на суму 752,00 грн., що підтверджується товарним чеком та квитанцією, натомість відповідач умови договору не виконав, а саме не здійснював платежів в рахунок погашення кредиту. Відповідачем визнано суму заборгованості за кредитним договором №2032781927 від 24.08.2020 року. В подальшому позивач правомірно набув право грошової вимоги за даним кредитним договором до боржника [PERSON] в сумі 5164,08 грн, тому вимоги позивача про задоволення позову є підставними та позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК Україниу разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки відповідач, згідно копії пенсійного посвідчення є інвалідом ІІ групи внаслідок війни, та звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», то позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за звернення до суду з позовом в розмірі 2 422 гривень 40 копійок. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial