Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане домоволодіння, оскільки у правовстановлюючому документі наявна розбіжність стосовно імені спадкодавця [PERSON] (« [PERSON] » та « [PERSON] »). У зв`язку з цим також просив суд в мотивувальній частині рішення суду встановити факт приналежності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.05.2005 року. Окрім цього, позивач просив суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 78/2012 заведену після смерті [PERSON] 18.11.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою було зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 78/2012, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було с. Підвербці Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 27.11.2025 року на адресу суду від Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської областінадійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 07.01.2026 року позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, якою уточнив позовні вимоги, а саме просив визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , в т.ч. на 1/6 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , та на 1/6 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Також позивач просив в мотивувальній частині рішення суду встановити факт родинних відносин між ним та його матір`ю [PERSON] , оскільки у його свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть спадкодавця наявна розбіжність стосовно імені матері [PERSON] (« [PERSON] » та « [PERSON] »). Крім цього просив витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. копію спадкової справи № 91/2017, заведеної після смерті [PERSON] , оскільки у ній можуть міститись відомості про обставини, які підлягають доказуванню у даній справі. 08.01.2026 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги та задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи № 91/2017 та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання якого було с. Підвербці Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 13.01.2026 року на адресу суду від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог просив розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідача Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його позитивного вирішення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2005 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивач), на підставі рішення виконавчого комітету Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 34 від 10.02.2004 року, видано свідоцтво про право власності на домоволодіння серії [NUMBER] від 16.05.2005 року, згідно якого їм в рівних частинах (по 1/3 частині кожному) на праві приватної власності належить домоволодіння (житловий будинок, сарай, вбиральня, огорожа, ворота, огорожв, колодязь), розташоване по [ADDRESS] (а.с. 4). Вказані обставини також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7245144 від 16.05.2005 року (а.с. 5). Згідно копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17.02.2004 року, за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які не є самовільним будівництвом (а.с. 13-14, 51-56). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.01.1976 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на ім`я сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів йому все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 03.03.2012 року (а.с. 58). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) та [PERSON] (батько) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , успадкуваши по 1/6 частині кожен спадкового домоволодіння, оскільки вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS] (довідка Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 210 від 12.08.2025 року, а.с. 6). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 78/2012, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 34-41), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) та [PERSON] (батько) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. В подальшому [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , успадкувавши належну йому 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/6 частину цього ж домоволодіння, яку він в свою чергу успадкував після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS] (довідка Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 612 від 11.11.2016 року, а.с. 73 зворот). Водночас 30.10.2017 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , а на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] (а.с. 57). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 91/2017, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (батько) (а.с. 69-129), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом та за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, та які б мали обов`язкову частку у спадщині немає. Однак позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/3 частиину спадкового домоволодіння після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що у Свідоцтві про право власності на спірне домоволодіння та у свідоцтві про смерть спадкодавця наявна розбіжність стосовно імені спадкодавця [PERSON] (« [PERSON] » та « [PERSON] »), що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 308/02-31 від 21.05.2025 року (а.с. 3-3 зворот). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити спадщину на спадкове майно 1/3 частину домоволодіння, в т.ч. на 1/6 частину спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та 1/6 частину цього ж спадкового домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] в нотаріальному порядку. Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 рокуу справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21). З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку, яка належала спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємопов`язаними вимогами про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та про встановлення факту родинних відносин в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даних фактів має для позивача юридичне значення та надає йому право на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та на спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував частину спадкового майна після смерті дружини [PERSON] (мати). Відповідно до довідок Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 210 від 12.08.2025 року та Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 360 від 20.07.2017 року по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] (батько), дружина [PERSON] (мати), син [PERSON] (позивач), невістка [PERSON] , онука [PERSON] та онука [PERSON] (а.с. 6, 80). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] (мати) померла [INFO] . Проте відповідно до копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Також з копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2005 року, серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 34 від 10.02.2004 року, вбачається, що воно посвідчує право часткової приватної власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , та видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивач) (а.с. 4). Вказані обставини також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.05.2005 року № 7245144 (а.с. 5). Відповідно до словника власних імен людей, імена «Парасковія» та «Параска», пов`язані між собою та є аналогом одного і того ж імені. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленими факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , а також факт приналежності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу, де помилково вказано її ім`я, а саме Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2005 року, серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 34 від 10.02.2004 року, оскільки встановлення даних фактів має для позивача юридичне значення та надасть йому можливість оформити спадщину у встановленому порядку. Отже на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/3 частину спірного домоволодіння, в т.ч. на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та на 1/6 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] ,який в свою чергу успадкував це майно після смерті дружини [PERSON] (мати). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже [PERSON] (позивач), будучи належним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та за заповітом після смерті батька [PERSON] , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на 1/3 частину житлового будинку на своє ім`я. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved