Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

адвокат Мартин В.І. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] права власності на дві земельні ділянки загальною площею 1,4780 га, (кадастровий номер 4620984900:12:000:0002; кадастровий номер 4620984900:12:000:0144), що знаходяться на території Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належало [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 042086 від 28.12.2011, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 11.01.2006 №8 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, інше за №462098491004912. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , якій на праві власності належали земельні ділянки (пай) загальною площею 1,4780 в межах згідно з планом, зокрема площею 1,4360 га, кадастровий номер 4620984900:12:000:0002, та площею 0,0420 га кадастровий номер 4620984900:12:000:0144, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 042086 від 28.12.2011. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки він до дня її смерті разом проживали та були зареєстровані по [ADDRESS] . Крім того, факт прийняття спадщини підтверджується рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.03.2018 згідно якого за позивачем [PERSON] визнано право на земельну частку площею 0,88 ум.кад.гектари згідно Сертифікату №495896 від 17.10.2017 та право на земельну частку (пай) площею 1,49 ум.кад.гектари згідно Сертифікату №495906 від 10.10.2007 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто спадкові права на вищевказані паї він вже оформив. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельні ділянки загальною площею 1,4780 га, оскільки Державний акт віднайшов пізніше, однак 04.11.2025 отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск встановленого законодавством строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, просили позов задовольнити. Ухвалою судді від 10.12.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, підготовче засідання призначено на 05.02.2026. В підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, 05.02.2026 адвокат Мартин В.І. подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у їх відсутності (а.с.29) Представник Городоцької міської ради Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 15.12.2025 подали письмові пояснення у яких серед іншого просили розглядати справу без участі представника міської ради, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с.27-28) Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд, з урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія [NUMBER] від 04.04.1962 (а.с.8) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.07.2015 мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.9), на випадок своєї смерті 17.07.2006 склала заповіт, посвідчений секретарем Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області Венгрин М.Я., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №44, згідно якого усе належне їй майно заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.11) Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 042086 від 28.12.2011, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 11.01.2006 №8 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, інше за №462098491004912, вбачається, що за життя [PERSON] крім іншого спадкового майна, належали земельні ділянки (пай) загальною площею 1,4780 в межах згідно з планом, зокрема площею 1,4360 га, кадастровий номер 4620984900:12:000:0002, та площею 0,0420 га кадастровий номер 4620984900:12:000:0144, що знаходяться на території Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13) Із копії довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 263 від 20.10.2025 видно, що [PERSON] (мати позивача), до дня смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , [INFO] (а.с.12) [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на земельні частки (пай), проте державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара В.В. листом від 04.11.2025 за №476/01-16 (а.с.14) відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що ним пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.03.2018 за [PERSON] визнано право на земельну частку площею 0,88 ум.кад.гектари згідно Сертифікату №495896 від 17.10.2017 та право на земельну частку (пай) площею 1,49 ум.кад.гектари згідно Сертифікату №495906 від 10.10.2007 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.19-20) З матеріалів справи вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкові справи не заводилися, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2025 (а.с.15-16) Відповідно до ст.124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно положень ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі. Згідно п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією. Отже, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) може бути видано лише громадянину, який має право на середню земельну частку (пай). Сертифікат спадкодавцю видано, а це свідчить що він мав право на земельну частку (пай). Згідно п.17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельні ділянки (пай) загальною площею 1,4780 в межах згідно з планом, зокрема площею 1,4360 га, кадастровий номер 4620984900:12:000:0002, та площею 0,0420 га кадастровий номер 4620984900:12:000:0144, які знаходяться на території Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якими вона володіла правомірно, таке право увійшло до складу її спадкового майна. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст.1241 ЦПК України право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна своєї матері [PERSON] , інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачем. На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved