Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Правекс Банк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 342 376,14 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.08.2024 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № P4531408240003A1. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на загальну суму 300 000 грн. 00 коп. Згідно до п. 2.1. Кредитного договору, цей документ є індивідуальною частиною Договору. Уклавши її, Позичальник погоджується з умовами надання, обслуговування і погашення споживчого кредиту, викладеними у Правилах споживчого кредитування в АТ «Правекс Банк», які є публічною частиною Договору і розміщенні для ознайомлення на сайті Банку. Термін «Договір» означає індивідуальну частину і публічну частину разом. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі, що зазначена в цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, що нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, якщо інше не передбачено Договором. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику строком з до 13.08.2029 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки 14,99 % річних, якщо розмір фіксованої процентної ставки не встановлений згідно з умовами Договору. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору визначено, що цей документ є індивідуальною частиною Договору. Уклавши її, Позичальник погоджується з умовами надання, обслуговування і погашення споживчого кредиту, викладеними у Правилах споживчого кредитування в АТ «Правекс Банк», затверджених Банком (№ 251 від 28.09.2023), які є публічною частиною Договору і розміщенні для ознайомлення на сайті Банку. Правила розміщені за наступним посиланням https://www.pravex.com.ua/storage/editor/files/pravila-spozhivchogo-kredituvannya-z28092023.pdf Відповідно до платіжної інструкції № 387263661 від 14.08.2024 р., АТ "ПРАВЕКС БАНК" перерахував кошти в розмірі 300 000,00 грн. для [PERSON] на рахунок [NUMBER] . Однак, Позичальник своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № P4531408240003A1 від 14.08.2024 р. не виконує, станом на 18.06.2025 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Правекс Банк» становить 342 376, 14 грн., що складається з: Заборгованості за кредитом 294 839,16 грн.; Заборгованості за відсотками 47 536, 98 грн. (а.с.1-14). Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив у разі неявки представника Позивача у судове засідання, провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено що 05.08.2024 року [PERSON] заповнила анкету-заяву №03000000517 клієнта фізичної особи на отримання кредиту в АТ «Правекс Банк» (а.с.48-49). 14.08.2024 року між АТ «Правекс Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № P4531408240003А1. В частині 1 «Особлива частина» договору сторони погодили, що сума кредиту становить 300 000,00 грн, цільове призначення на споживчі цілі, строк кредитування: до 13.08.2029 року, процентна ставка фіксована 24,99%. Відповідно до п.2.1 договору цей документ є індивідуальною частиною договору. Уклави її, позичальник погоджується з умовами надання, обслуговування і погашення споживчого кредиту викладеними у правилах споживчого кредитування в АТ «Правекс Банк», затверджених банком, як є публічною частиною договору і розміщені для ознайомлення на сайті банку. Термін «договір» означає індивідуальну частину і публічну частину разом. В пункті 3.1 загальної частини договору вказано, що на умовах, визначених Договором, Банк надає кредит, а Позичальник зобов`язаний повернути кредит у тій самій валюті і сплатити проценти та інші платежі, визначені Договором. Пункт 5.1 за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку проценти у валюті кредиту за процентною ставкою, тип і розмір якої встановлено в індивідуальній частині Договору, якщо інша процентна ставка не підлягає застосуванню відповідно до умов Договору. Пункт 5.2 Проценти нараховуються щоденно на суму фактичної заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту і закінчуючи днем, що передує дню закінчення строку кредиту або (якщо він настане раніше) дню фактичного повернення кредиту у повному обсязі (а.с.52-53, 59-67). У додатку №1 до договору № P4531408240003А1 від 14.08.2024 року сторонами погоджено графік платежів з повернення кредиту та сплати процентів за кредитом (а.с.54). Згідно платіжної інструкції №387263661 від 14.08.2024 року АТ «Правекс Банк» перерахувало відповідачу суму кредиту в розмірі 300 000,00 грн за призначенням платежу «надання кредиту згідно договору P4531408240003А1 від 14.08.2024 укладеному з [PERSON] (а.с.58). З виписки банку за особовим рахунком [NUMBER] за період з 14.08.2024 року по 17.06.2026 року за договором № P4531408240003А1 вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість (а.с.43). Відповідно до розрахунку заборгованості, який надано позивачем, станом на 18.06.2025 року заборгованість складає в загальній сумі 341376,14 грн, з яких: 294839,16 грн заборгованість за тілом кредиту та 47536,98 грн заборгованість за відсотками (а.с.68). 01.07.2025 року АТ «Правекс Банк» складено досудову вимоги щодо дострокового погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором №P4531408240003А1 від 14.08.2024 у розмірі 342 376,14 грн. (а.с.50-51). Частина 1 ст.15ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно частини другої статті 627ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Судом встановлено, що 14.08.2024 року між сторонами укладено кредитний договір №P4531408240003А1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000,00 грн. на споживчі цілі, строк кредитування до 13.08.2029 року, процентна ставка фіксована 24,99%. Пунктом 10.1 та 10.2 загальної частини кредитного договору № P4531408240003А1 передбачено, що у разі настання події дефолту (з урахуванням строку для усунення певного порушення, який може бути установлений законом) Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від Позичальника повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених Договором, направивши Позичальнику відповідне письмове повідомлення, а Позичальник зобов`язаний повернути усю суму кредиту і сплатити усі не сплачені на той час платежі за Договором не пізніше дня, зазначеного у такому повідомленні. Дефолтом є будь-яка з обставин, наведених у цьому пункті, в тому числі порушення Позичальником грошового зобов`язання за Договором. Отже умовами кредитного договору передбачено право банку достроково припинити строк кредитування та вимагати дострокового повернення кредиту за умови наявності порушення Позичальником грошового зобов`язання за Договором. З матеріалів справи вбачається, що досудова вимога щодо дострокового погашення заборгованості датується 01.07.2025 року, разом з тим доказів направлення такої відповідачу матеріали справи не містять Тому, суд вважає, що доводи позивача про направлення банком досудової вимоги відповідачу не підтверджені належними доказами, що свідчить про невиконання позивачем умов договору щодо дострокового стягнення суми заборгованості. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №638/13683/15-ц(провадження № 14-680цс19) зроблено висновок, що «частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором»; «…суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту»; «…порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами». 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону №1023-ХІІ у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». Лише з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюються Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності з 10 червня 2017 року, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Враховуючи, що банком не дотримано передбачені положення частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави для задоволення позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів з відповідача за кредитним договором, а саме заборгованості за тілом кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № P4531408240003А1 від 14.08.2024 року прострочена заборгованість за кредитом у період з 14.08.2024 року по 15.06.2025 року становить в загальній сумі 23030,50 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № P4531408240003А1 від 14.08.2024 року прострочена заборгованість за відсотками за період з 14.08.2024 року по 15.06.2025 року становить 46729,53 грн. Тобто на час ухвалення судового рішення прострочена сума заборгованості за кредитом, згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, з 14.08.2024 року по 15.06.2025 року складає 23030,50 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 46729,53 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ «Правекс Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № P4531408240003А1 від 14.08.2024 року у сумі 69760,03 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 837,12 грн. (69760,03 х 4108,51 / 342376,14).

Outcome: dismissed