Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, 02.10.2021 року [PERSON] , (ШН [NUMBER] ), (надалі Позичальник), уклала з АТ «Альфа Банк», (надалі - Банк), угоду про надання споживчого кредиту № 501367143 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов?язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов?язаний достроково виконати всі боргові зобов?язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 78 778,93 грн. Позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 29.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 28.10.2025 року на адресу Обухівського районного суду Київської області через підсистему «Електронний Суд» надійшла уточнена позовна заява. Представник позивача АТ «Сенс Банк» подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відповідно до статей 128, 131 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 19.01.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2021 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501367143. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. За умовами споживчого кредиту «Кредит готівкою» банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 30 000 грн., фіксована процентна ставка 45% річних, строком на 60 місяців. Дата повернення кредиту 04.10.2026 року. Згідно Оферти кредит надається Позичальнику з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 501367143 від 02.10.2021 року. Відповідно до виписки по рахунку АТ «Сенс Банк» та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501367143 станом на 24.03.2025 року загальна заборгованість відповідача становить 71629,88 коп., яка складається з 29 664, 79 грн. заборгованості по тілу кредиту, 49114,14 грн. заборгованості по відсотках. Згідно із списком «1» згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт та опису вкладення у цінний лист, 11.04.2025 року відповідачу на його поштову адресу: [ADDRESS] , АТ «СЕНС БАНК» направило Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Однак, всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У силу ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст.ст. 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 78 778,93 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати з оплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved