Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги аргументує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його дитини: [PERSON] , яка народилася [INFO] . Жодного разу за декілька років відповідач не приймав заходи до налагодження стосунків із дитиною, дочка його не пам`ятає, вихованням дитини ніколи не займався, станом здоров`я та лікуванням не турбувався. Всі обставини свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Також просить стягнути аліменти на її користь з відповідача у розмірі частини від усіх його доходів з часу звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною. Позивачка в судове засідання не з?явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання разу не з`явився, повідомлення про виклик до суду неодноразово надсилалися за місцем офіційної реєстрації та за фактичним місцем проживання, а також опубліковувалися на офіційному веб-сайті суду. Представник третьої особи: орган опіки та піклування в особі Корюківської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 26 липня 2014 року був зареєстрований позивачки та відповідача (свідоцтво № [NUMBER] , актовий запис про шлюб № 520, виданий 26.07.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку). [INFO] народилася донька [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 64 та видано свідоцтво Серія [NUMBER] від 11.03.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області. На ґрунті політичних розбіжностей та повного непорозуміння, сімейне життя сторін не склалось, вони припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, в результаті чого в квітні 2015 року позивачка разом з дитиною переїхала до м. Корюківка Чернігівської області. 10 квітня 2015 року позивачка отримала довідку № 7403-185 про взяття на облік як внутрішньо переміщена особа, дитина також отримала довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщена особа № 7403-5000094719 від 10.04.2014 р., видані УСЗН Корюківської РДА Чернігівської області. З того часу відповідач втратив інтерес до сімейного життя та у вихованні дитини не брав участі, матеріально не забезпечував. На стягнення аліментів позивачка не подавала, повністю забезпечувала дитину сама. Всі питання щодо виховання вирішувалися нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області № 736/1304/20 від 23.02.2021 шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Жодного разу за декілька років відповідач не приймав заходи до налагодження стосунків із дитиною, дочка його не пам`ятає, вихованням дитини ніколи не займався, станом здоров`я та лікуванням не турбувався. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем спільної з позивачкою дочки, або жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач бажав би виконувати батьківські обов`язки позивачці надані не були. На теперішній час місцезнаходження відповідача позивачці невідомо, мобільний телефон змінився, на зв`язок він не виходив. Від спільних знайомих позивачці відомо, що відповідач проживає за адресою прописки: м. Шахтарск Донецької області, де офіційно працює далекобійником в рф. Отже, всі обставини свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. З 2020 року позивачка знаходилась в сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . З того часу дитина [PERSON] проживає та виховується в повноцінній родині, розвивається, навчається, вважає та називає [PERSON] батьком. 09 вересня 2022 року позивачка офіційно вступила до шлюбу з [PERSON] , про що було видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 97, виданий 09.09.2022 р. Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Суми). В шлюбі вона отримала прізвище « [PERSON] », до шлюбу дівоче прізвище позивачки « [PERSON] », в попередньому шлюбі прізвище вона не змінювала. В шлюбі з [PERSON] в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] , є зареєстрованою як внутрішньо переміщена особа за адресою прописки чоловіка [PERSON] : [ADDRESS] . Фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають всі разом - позивачка, чоловік та троє дітей. Квартира за вказаною адресою належить позивачці як спадщина, на даний момент знаходиться в стані оформлення права власності. Донька навчається в ліцеї № 1 м. Корюківка з 01.09.2021 року. Відповідно до характеристик класних керівників початкових класів та теперішнього 5-Б класу ліцею: «За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна, комунікабельна учениця. Має високі та достатні рівні по засвоєнню навчального матеріалу. Весела, врівноважена, доброзичлива, товариська та розсудлива. Має гарний рівень фізичного, інтелектуального та емоційного розвитку. Протягом навчання правопорушень дисципліни не було, заняття в ліцеї без поважних причин не пропускає. Вихованням дитини займається мати, [PERSON] з вітчимом [PERSON] , співпрацюють з класним керівником, цікавляться поведінкою та навчанням дитини в ліцеї, регулярно відвідують батьківські збори. Батько дитини, упродовж усього часу навчанням доньки, жодного разу з класним керівником не спілкувався, батьківські збори не відвідував, шкільним життям доньки не цікавився. Зі слів дитини, батько їй не дзвонить, з нею не спілкується, не цікавиться її досягненнями в навчанні та не приймає участі у вихованні». 29.10.2025 року комісією в складі головного спеціаліста служби у справах дітей Корюківської міської ради Барабаш Н.М., головного спеціаліста юридичного виконавчого відділу апарату Корюківської міської ради Яковенко В.О. та фахівцем із соціальної роботи Барсук П.В. з метою обстеження умов проживання, виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно роз`яснень п. п.15, 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач, не приймає участі у вихованні дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , не створює для неї належних умов проживання, не піклується про її стан здоров`я, не цікавиться і життям, не спілкується з нею протягом тривалого часу, не проявляє батьківського піклування, не приймає участі у будь яких на дитину, тобто відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своє доньки. Наведене свідчить, що відповідач в порушення ст.ст.150, 155 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти. Факт ухилення відповідача від виховання та утримання дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до чинного сімейного законодавства батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню. За таких обставин позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у розмірі запропонованому позивачкою. За таких обставин позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), оскільки саме такий розмір аліментів буде відповідати принципу розумності та справедливості. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved