Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

28.01.2026 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника позивачки [PERSON] - адвоката Невмержицької Тетяни Олександрівни надійшла заява, відповідно до змісту якої просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1 500 грн. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2026 року у справі №296/8138/25 цивільний позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 21 684 грн. У вимогах первісної позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину та позовній заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просила суд стягнути на її користь з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. Ухвалюючи рішення у справі № 296/8138/25, судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в заявленому розмірі та не зазначено про результат розподілу витрат на правову допомогу за результатами розгляду справи, а тому просить ухвалити додаткове судове рішення, яким вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 29.01.2026 заяву про ухвалення додаткового судового рішення постановлено розглядати без повідомлення сторін. Вказану ухвалу суду відповідачем отримано 08.02.2026, а матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення - 29.01.2026, що підтверджується повідомленнями про доставку документів до електронного кабінету [PERSON] . Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та справи №296/8138/25, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2026 року у справі №296/8138/25 цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 21 684 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави 1 087,65 грн (одну тисячу вісімдесят сім гривень шістдесят п`ять копійок) судових витрат по сплаті судового збору. При цьому, в поданій 24.07.2025 позовній заяві адвокат Невмержицька Тетяна Олександрівна вказала, що [PERSON] при поданні позовної заяви було сплачено за правову допомогу 15 000 грн, а в заяві про збільшення позовних вимог - 1 500 грн. Судом в рішенні від 15 січня 2026 року у справі №296/8138/25 не вирішувалось питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18). На підтвердження розміру понесених позивачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу, до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог було додано: - договір про надання правничої допомоги №б/н від 16.07.2025, підписаний адвокатом Невмержицькою Тетяною Олександрівною та клієнтом [PERSON] ; - акт виконаних робіт від 18.07.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.07.2025, підписаний адвокатом Невмержицькою Тетяною Олександрівною та клієнтом [PERSON] ; - ордер серії АМ № 1116718 на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Невмержицькою Тетяною Олександрівною; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Невмержицькою Тетяною Олександрівною № 545; - платіжну інструкцію № 780727760.1 від 16.07.2025, згідно якої [PERSON] сплатила на користь АБ "Тетяни Невмержицької" 1 500 грн згідно договору. Згідно п.2.1 розділу 2 договору про надання правничої допомоги від 16.07.2025, адвокатське бюро «ТЕТЯНИ НЕВМЕРЖИЦЬКОЇ» в особі адвоката Невмержицької Тетяни Олександрівни зобов`язується надати правову допомогу з питань порушених клієнтом [PERSON] , а саме: складання позовної заяви про стягнення додаткових витрат дитину. За змістом розділу 3 договору, загальна сума гонорару згідно договору від 16.07.2025 адвокату визначається за спільною згодою сторін та становить 1 500,00 грн. Оплата здійснюється на протязі 10 днів з дня укладення договору в національній валюті на розрахунковий рахунок АБ «ТЕТЯНИ НЕВМЕРЖИЦЬКОЇ». Згідно акту виконаних робіт від 18.07.2025 Сичевською Ольгою Іванівною прийнято наступні роботи від адвоката: позовна заява про стягнення додаткових витрат дитину. Гонорар адвокату в розмірі 1 500 грн оплачено клієнтом на розрахунковий рахунок бюро. У відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно статті 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Можливість стягнення фіксованого розміру гонорару адвоката підтверджена позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої допомоги адвокатом Невмержицькою Тетяною Олександрівною позивачці [PERSON] та сплати останньою узгодженої суми гонорару за надані послуги на користь адвоката. Беручи до уваги наведене, надані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, обсяг витраченого часу представником позивача на участь у справі, зокрема, складання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, предмет спору та обсяг доказування, ціну позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі в сумі 1 500 грн, оскільки такі є повністю обгрунтованими та співмірними складності справи.

Outcome: approved