Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

27 листопада 2025 року ТОВ «Світловодськпобут» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 24 824 грн. 16 коп., що складається із: заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2025 року в розмірі 13 074 грн. 23 коп., з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2025 року 8 580 грн. 89 коп. втрати від інфляції, 2 294 грн. 09 коп. 3% річних, пеня від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року в розмірі 288 грн. 57 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 527 грн. 15 коп., інфляційні втрати від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 40 грн. 37 коп., 3% річних від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 8 грн. 51 коп., пеня від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року в розмірі 10 грн. 35 коп. та стягнення витрат, які поніс позивач в зв`язку із розглядом справи. В обґрунтуванні позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є споживачем послуги з постачання теплової енергії у квартиру за адресою: [ADDRESS] . На відповідача відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Між [PERSON] та ТОВ «Світловодськпобут» 30 липня 2008 року укладено договір про надання послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. До 01 грудня 2021 року договір, укладений між сторонами не розірвано. Укладений договір втратив свою чинність з 01 грудня 2021 року, коли почав діяти публічний типовий договір приєднання - надання послуги з постачання теплової енергії, розміщений на офіційному сайті Товариства та фактом отримання послуги. Протягом 2023-2025 років ТОВ «Світловодськпобут» надавало відповідачу послуги з централізованого опалення його квартири. За період з 01 лютого 2019 рокупо 30 червня 2025 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 13 074 грн. 23 коп. Окрім того позивачем нараховано з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2025 року 8 580 грн. 89 коп. втрати від інфляції, 2 294 грн. 09 коп. 3% річних, пеня від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року в розмірі 288 грн. 57 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 527 грн. 15 коп., інфляційні втрати від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 40 грн. 37 коп., 3% річних від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року в розмірі 8 грн. 51 коп., пеня від суми заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року в розмірі 10 грн. 35 коп. Ухвалою від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився. 03 лютого 2026 року адвокат Гармаш А.В., подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. На адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі письмових доказів поданих позивачем разом з позовом до суду. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відповідно до рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. Згідно наказів ТОВ «Світловодськпобут» та рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради, у м. Світловодську у період з 2019 по 2025 роки було проведено опалювальні сезони. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого відповідач був споживачем послуг позивача за адресою: [ADDRESS] . 30 липня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Світловодськпобут» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до якого його укладено терміном на 5 років та договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Укладений договір втратив свою чинність з 01 грудня 2021 року, коли почав діяти публічний типовий договір приєднання - надання послуги з постачання теплової енергії, розміщений на офіційному сайті ТОВ «Світловодськпобут». ТОВ «Світловодськпобут» надавало відповідачу послуги з централізованого опалення його квартири за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок несплати відповідачем платежів за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2025 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 13 074 грн. 23 коп. (а.с. 22,23) Згідно розрахунку позивача, за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2025 року сума трьох відсотків річних становить 2 294 грн. 09 коп., а сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за вказаний період, становить 8 580 грн. 89 коп. (а.с. 23). Пеня від суми заборгованості за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року становить 288 грн. 57 коп.(а.с.24). З розрахунку заборгованості за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2025 року вбачається, що позивачем нараховано заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 527 грн. 15 коп. Втрати від інфляції за вказаний період 40 грн. 37 коп., 3% річних 8 грн. 51 коп., пеня в розмірі 0,001% за день прострочення за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2025 року складає 10 грн. 35 коп. (а.с.25,26) Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved