Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визначити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її брат, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 серпня 2024 року. Після смерті брата відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вказаного будинку належить на праві власності позивачу в результаті спадкування після смерті матері [PERSON] . Іншими спадкоємцями після смерті брата позивача [PERSON] є його дружина, [PERSON] , [INFO] , та його донька, [PERSON] , [INFO] . Позивач, як рідна сестра [PERSON] , відповідно до черговості прийняття спадщини, передбаченої ст. 1262 ЦК України, належить до другої черги спадкоємців за законом. В свою чергу, відповідно до статті 1261 ЦК України відповідачі, як дружина та донька померлого, відносяться до першої черги спадкоємців за законом, після смерті [PERSON] . В червні 2025 року з метою прийняття спадщини після померлого брата позивач звернулася із заявою до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової Марини Володимирівни. Проте отримала відмову та роз`яснення нотаріуса щодо неможливості оформлення спадщини у зв`язку з тим, що після [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємцем сестрою [PERSON] , у встановлені законом строки заява про прийняття спадщини не подавалась, спадкова справа не заводилась. Також було роз`яснено право на звернення до суду. Позивачем зазначено, що вона бажала прийняти вчасно спадщину після померлого брата, планувала вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк, проте не змогла цього зробити з причин, які просить суд визнати поважними. Так, позивач зазначила, що з початку повномасштабного вторгнення, оскільки місто Запоріжжя перебуває майже щодня під постійними обстрілами військ окупантів, вона вимушена була тимчасово змінити своє місце проживання та виїхала до м. Рівного (взята на облік як внутрішньо переміщена особа). Протягом часу перебування у м. Рівне, через постійний стрес, пов`язаний із війною, обстрілами, ризиком для життя для родини, а також у зв`язку зі смертю матері, у позивачки загострилися хронічні хвороби, вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, хвороба потребувала постійного лікування, відвідування лікарень стаціонарно та амбулаторно та придбання дороговартісних ліків. Позивач є пенсіонером за віком і зазначене лікування значно вплинуло на її матеріальний стан. Крім того у вересні 2024 році, після смерті брата, позивач тимчасово повернулася до міста Запоріжжя, де перебувала до початку жовтня. У вказаний проміжок вона звернулася до нотаріуса, де представник нотаріальної контори зазначив що варто почекати, доки спадкоємці першої черги приймуть чи відмовляться від спадщини, тоді вже подавати заяву. Вказане роз`яснення було усним, і дезінформувало позивача щодо необхідності своєчасного подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців, не зважаючи на чергу спадкування. Також позивачу не було роз`яснено положення ч. 2 ст. 1270 Цивільного кодексу України, а саме: якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З моменту смерті брата позивача шестимісячний термін на прийняття спадщини спливав у лютому 2025 року. З урахуванням можливості його продовження на три місяці, такий термін спливав у червні 2025 року, фактично на момент звернення позивача 19.06.2025 року до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової М.М. Також раніше із засобів масової інформації позивач дізналася, що у зв`язку із введенням воєнного стану всі встановлені законом строки для прийняття спадщини було призупинено, а потім збільшено до 10 місяців, тому вважала, що всі строки для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини було збільшено з 6 місяців до 10 місяців. На початку жовтня 2024 року позивач через посилення обстрілів міста Запоріжжя вимушена була повернутися до місця свого проживання у м. Рівне, де через пережитий стрес (спочатку смерть матері, потім брата, а також посилення обстрілів у м. Запоріжжі) у позивачки знову відбулося загострення хронічних хвороб. Крім того, з листопада 2024 року позивач через гострий біль у колінному суглобі, була обмежена у вільному пересуванні, навіть по квартирі. У січні 2025 після приїзду до м. Рівне доньки позивач пройшла обстеження у лікаря, в результаті якого прописано невідкладне проведення ін`єкцій у хворий суглоб двічі на тиждень, через що по 28 травня 2025 року позивач проходила таке лікування. Після завершення лікування у червні 2025 року позивач приїхала до м. Запоріжжя та звернулася до нотаріуса, де і дізналася про неможливість прийняття спадщини через пропуск строку для її прийняття та відсутність заяв до нотаріуса від спадкоємців першої черги. Позивач звернулася до дружини брата (Відповідач-1) дізналася, що вона, як спадкоємець першої черги, може звернутися до нотаріуса у будь-який час і не обмежена жодним строком, оскільки вона проживала із братом на момент його смерті, тому окремо заяву до нотаріуса відповідачка не подавала. На підставі викладеного, позивач просила суд врахувати вищезазначені обставини, що унеможливили здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті брата у передбачений законом строк, визнати поважними причини пропуску строку та визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2025 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачам строк для подання відзиву. Відповідач-1 [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог, згідно змісту якої зазначила, що обставини, вказані у позові [PERSON] , їй відомі і вони відповідають дійсності, у зв`язку з чим вона не заперечує проти задоволення судом позову та просить суд справу розглянути без її участі. Відповідач-2 [PERSON] також подала до суду заяву про визнання позову, згідно змісту якої вказано, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Родичами-спадкоємцями померлого, окрім Відповідача-2, є и?ого дружина Відповідач-1 та и?ого рідна сестра - Позивач. Обставини, зазначені в позові [PERSON] відповідають дійсності, у зв`язку з чим Відповідач-2 не заперечує проти задоволення позову та просить суд справу розглянути без її участі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Бабенко Г.О. надала до суду заяву згідно змісту якої позивач та її представник підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, а також розглянути справу за їх відсутності. У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 939 та підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 серпня 2024 року. Померлий був рідним братом позивача [PERSON] . Факт родинних відносин з померлим підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29 грудня 1958 року, в якому батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження померлого [PERSON] , серія [NUMBER] від 27 березня 2024 року, в якому батьками зазначені також [PERSON] та [PERSON] . 17.07.1975 р. у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.07.1975 р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 1/ 2 частини житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Вказану частину житлового будинку [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . Іншу частину будинку успадкувала мати [PERSON] . [INFO] [PERSON] також померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2023 року додається) і після її смерті належну їй 1/2 частини зазначеного житлового будинку успадкувала позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2024 року, зареєстровано в реєстрі № 957. Таким чином, позивач є власником іншої 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2021 року та його донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.1982 року, де батьками народженої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України [PERSON] та [PERSON] , як дружина та донька померлого, відносяться до першої черги спадкоємців за законом, після смерті [PERSON] , а позивач, як рідна сестра померлого, в силу положень ст. 1262 ЦК України належить до другої черги спадкоємців за законом. В червні 2025 року з метою прийняття спадщини після померлого брата позивач звернулася із заявою до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової Марини Володимирівни. Проте отримала відмову та роз`яснення нотаріуса щодо неможливості оформлення спадщини у зв`язку з тим, що після [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємцем сестрою [PERSON] , у встановлені законом строки заява про прийняття спадщини не подавалась, спадкова справа не заводилась, роз`яснено право на звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини або встановити факт прийняття спадщини в судовому порядку. Згідно з даними спадкового реєстру спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.06.2025 року за № інформаційної довідки 81592740, сформованої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В. Згідно з даними спадкового реєстру [PERSON] складених заповітів не було, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.06.2025 року за № інформаційної довідки: 81592726, сформованої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу. Відповідно до довідки від 03.11.2022 № 5612-5002295707 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа із фактичним місцем проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною третьою статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику усправах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно постанови ВС/КЦС у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року зазначено, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Подібних висновків щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наведеними обставинами доходили суди у справах №953/8112/20, № 644/4393/20, № 766/12921/20, № 335/1591/21. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із чим суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та документально підтвердженими. Суд враховує також ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею [PERSON] позовної зави до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved