Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7854602 від 03 травня 2024 року, який укладений між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] , в розмірі 60910,51грн., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 19100,00 грн.; - заборгованості за відсотками 32260,51 грн., заборгованість за пенею 9550,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2024 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №7854602. Відповідно умов договору ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" зобов`язувалось надати відповідачу кредит в розмірі 13100,00 грн. строком на 351 днів, а відповідач зобов`язувався платити кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 1,50% за день. Кредит в розмірі 13100,00 грн. був перерахований відповідачу 03 травня 2024 року, що підтверджується листом ТОВ "Пейтек". Відповідно до даних додаткової угоди №7854602 про надання споживчого кредиту, 17 травня 2024 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на 6000,00 грн.. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказів сплати кредиту та відсотків в повному обсязі відповідач не надав. Згідно розрахунку заборгованості відповідач допустив заборгованість в розмірі 60 910,51, яка складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 19 100,00 грн.; - заборгованості за відсотками в розмірі 32 260,51 грн.; - заборгованість за пенею 9550,00 грн.. Положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). 27 листопада 2024 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНСИ" був укладений договір факторингу №27.11/24-ФТ за яким ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передало ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНСИ" право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №7854602 від 03 травня 2024 року, який укладений між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] .. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7854602 від 03 травня 2024 року, який укладений між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] , в розмірі 60 910,51 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 19 100,00 грн.; - заборгованості за відсотками в розмірі 32 260,51 грн.; - заборгованість за пенею 9550,00 грн.. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн., суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року; додаткову угоду №7854602 від 02 січня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №1374343, акт про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом №7854602 від 31 березня 2025 року, та детальний опис наданих послуг. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.

Outcome: approved