Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У грудні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до БІЛОЦЕРКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ МИРГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , останнім місцем проживання якого було [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого поряд з іншим майном, входить земельна ділянка, площею 0,2500 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться [ADDRESS] був придбаний батьком позивача [PERSON] у [PERSON] , договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами посвідчений державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. 22 серпня 1998 року р. № 1776, зареєстрований в Полтавському бюро технічної інвентаризації 04.09.1998 в реєстровій книзі № 1 під № 27. Разом з житловий будинком батько позивача купив земельну ділянку, на якій знаходиться цей житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки, посвідченим державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. 22 серпня 1998, р. № 1778, в договорі зазначено, що ця земельна ділянка належить продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ПЛ № 047127, виданого Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 03 вересня 1996 року, зареєстрованого в Книзі запису державних актів за № 9. В цьому договорі не була зазначена адреса і площа земельної ділянки, а в серії Державного акту державним нотаріусом допущена помилка і замість серії "ІУ-ПЛ", зазначено "І-ПЛ". Той факт, що [PERSON] був виданий Білоцерківською сільською радою державний акт серії ІУ-ПЛ № 047127 на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , підтверджується витягом з Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ № 047127 виданий [PERSON] на підставі рішення вісімнадцятої сесії двадцять другого скликання Білоцерківської сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року. З архівного витягу з цього рішення вбачається, що [PERSON] в приватну власність було передано 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Для ведення особистого підсобного господарства цим рішенням земельна ділянка в приватну власність не передавалася. З інформаційної довідки архівного відділу Миргородської РВА від 02.12.2025 № 07-02-В/213 вбачається, що будь-які зміни в це рішення щодо [PERSON] протягом 1994-1996 років не вносилися. Отже, у приватну власність [PERSON] було передано 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а площа 0,2616 га в державному акті зазначена помилково, оскільки у приватну власність передано лише 0,2500 га. З довідки Білоцерківської сільської ради № 655-01-16 від 13.11.2025, житловий будинок по [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці площе. 0,25 га. Позивач є єдиним спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дубиною Т.А. 08.04.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 414. Факт родинних відносин між позивачем по померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача, в якому померлий записаний батьком. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв у встановлений законом шестимісячний строк та є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину. Син спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Заявою від 17.04.2009, що зазначено у постанові державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спадкова справа заведена у Великобагачанській державній нотаріальній конторі № 173/2009. Допущені помилки у державному акті та договорі купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки стали перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку. 11.09.2025 своєю постановою державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на придбану батьком приватизовану земельну ділянку у зв`язку з тим, що через допущена помилку у правовстановлюючому документі, а саме: договорі купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки, посвідченому державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. 22 серпня 1998, р. № 1778, неможливо встановити факт належності спадкового майна земельної ділянки площею 0,2616 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, місце розташування: Полтавська область Миргородський район Полтавської області с. Булоцерківка Білоцерківської сільської ради. Отже, на час придбання померлим батьком будинку з господарськими будівлями і спорудами земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га на якій розташований придбаний ним будинок була приватною власністю [PERSON] . Поряд з договором купівлі-продажу земельної ділянки, в якому допущена державним нотаріусом помилка, право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га з часу посвідчення і реєстрації договору купівлі продажу житлового будинку право в межах населеного пункту [ADDRESS] , припинилося і перейшло до [PERSON] на тих самих умовах і в тому ж самому обсязі, що були у [PERSON] . Згідно висновку про експертну грошову оцінку цієї земельної ділянки її ринкова вартість складає 90000,00 грн. 11.09.2025 позивачу державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . Отже враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу приватизовано земельної ділянки, посвідченому державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. 22 серпня 1998 року, зареєстровано в реєстрі за № 1778. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лисенко Н.В., будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з`явилися, представником позивача на адресу суду подана заява в якій остання просить провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, зазначивши що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 114). Представник відповідача Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав до суду листа про проведення розгляду справи у відсутність їх представника, зазначивши що позовні вимоги позивача визнає повністю (а.с. 52-53). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 02 січня 2009 року Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 14.07.1967 року, [PERSON] народився [INFO] в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області та його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дубиною Т.А. 08.10.2001року, зареєстрованого в реєстрі за № 414, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями і приватизованою земельною ділянкою, що знаходиться в селі Лугове Великобагачанського району Полтавської області, та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON] повністю (а.с. 8). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землею серії ІV-ПЛ № 047127 від 03.09.1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі рішення 18 сесії 22 скликання Білоцерківської сільської ради народних депутатів від 31.03.1994 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,2616 га в межах згідно з планом, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Білоцерківка Білоцерківської сільської ради (а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки № НГ0027226 від 22 серпня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1778, [PERSON] продала, а [PERSON] купив приватизовану земельну ділянку, що знаходиться в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Ця приватизована земельна ділянка належить продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 047127, виданого Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 03 вересня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 9 (а.с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку серії ААН № 089011 від 22 серпня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1776, [PERSON] продала [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з: житлового будинку літ. "А/1", жилою площею 31,3 кв.м., літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "Г", колодязя № 1, огорожі № 2. Цей жилий будинок належить продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Білоцерківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 23 березня 1989 року та зареєстровано в реєстрі за № 27 по книзі 1, 23.03.1989 року в Полтавському бюро технічної Інвентаризації (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2025 року, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , попередня адреса: [ADDRESS] та в цілому складається з житлового будинку "А-1", загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., літньої кухні "Б", сараю "В", погребу "Г", вбиральні "Д", колодязя питного № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, воріт огороді № 4, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Бутенко Л.І., державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори 22 серпні 1998 року, зареєстрованого колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 24 вересня 1998 року в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 27 (а.с. 12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 443210781 від 11.09.2025, житловий будинок садибного типу, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 72,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-354, виданий 11.09.2025, видавник: Миргородська державна нотаріальна контора (а.с. 13). Відповідно до довідки № 633/01-16 від 13.11.2025 виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходить у користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до листа Відділу № 2 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, надано витяг з книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області щодо видачі державного акту на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства на ім`я [PERSON] , відповідно до якого вбачається, що відповідно до державного акту серії ІV-ПЛ № 047127 виданого на підставі рішення 18 сесії 22 скликання Білоцерківської сільської ради народних депутатів від 31.03.1994 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,2616,розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Відповідно до архівного витягу з протокольного рішення 18 сесії 21 скликання Білоцерківської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 31 березня 1994 року [PERSON] передано безоплатно земельні ділянки у власність: 0,25 га, з них - для обслуговування житлового будинку і господарських приміщень (а.с. 34). Відповідно до інформаційної довідки № 07-05-В/213 від 02.12.2025 архівного відділу Миргородської районної військової адміністрації Полтавської області, у протоколах засідань сесій Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області за 1994-1996 роки записів про внесення змін в рішення 18 сесії 21 скликання Білоцерківської сільської ради від 31.03.1994 року "Розгляд заяв громадян на приватизацію" щодо надання земельної ділянки [PERSON] не виявлено (а.с. 35). Відповідно до довідки виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за № 655/01-16 від 13.11.2025, земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться у користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). Відповідно до довідки виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за № 827/01-17 від 04.12.2024, відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Білоцерківської сільської ради від 19.02.2016 року "Про перейменування вулиць" по Білоцерківській сільській раді в селі Білоцерківка вулицю Леніна, перейменовано на вулицю Лесі України (а.с. 36). Постановою державного нотаріуса Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. за № 1213/02-31 від 11.09.2025 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 0,2616 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, місце розташування: Полтавська область Миргородський (до адміністративно-територіальної реформи в Україні Великобагачанський) район село Білоцерківка Білоцерківської сільської ради, після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до копії спадкової справи наданої Миргородською державною нотаріальною конторою за № 69 від 20.01.2026 року, після померлого [INFO] [PERSON] , останнім місцем проживання якого було: село Лугове Великобагачанського району Полтавської області, було відкрито спадкову справу № 173/2009 від 20.05.2009 року, заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] , 1967 року народження, адреса: село Лугове Великобагачанського району Полтавської області, заяву про відмову від прийняття спадщини подав син [PERSON] , адреса: село Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області. Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини (а.с. 54-109). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Пунктами 2 та 10 Розділу VI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Так, матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] 22 серпня 1998 року придбав у [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки НГ 0027266, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1778. Тобто, покійний [PERSON] у 1998 році набув у визначений законом спосіб та порядок право власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно ст. 6 ЗК України 1990 року (чинній на час набуття позивачем права власності) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та садівництва. Відповідно до ст. 17 ЗК України (в редакції 1990 року) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Отже, враховуючи встановлені обставини та викладені норми земельного права, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] у передбачений законом спосіб набув право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1258 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, (статті 1296, 1297 ЦК). Нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на набуту померлим [PERSON] у власність земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки НГ 0027226, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Бутенко Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1778. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у позасудовому порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га, розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , суд, беручи до уваги, що позивач відповідно до ч. 3 ст. 1275 ЦК України прийняв спадщину, вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1559,47 гривень, відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved