Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 198374 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу. Позовна заява обгрунтована тим, що 01.10.2021 року між АТ «Кредобанк та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-336733,відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежів сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Згідно п.2.1,2.3 кредитного договору сума кредиту становить 78000 грн строком 60 місяців терміном до 30.09.2026 року на умовах визначених договором, зокрема на умовах забезпеченості, поворотності, платності та цільового призначення. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав - надав кошти в розмірі, на умовах та в порядку визначеному кредитному договору, на обумовлений сторонами строк, що підтверджується меморіальним ордером № 56944229 від 01.10.2021 року та виписками про рух коштів по рахунках відповідача за період з 01 жовтня 2021 року по 11 липня 2025 року. Відповідач не лише погодився з порядком отримання коштів, а й протягом тривалого часу сумлінно виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору. Однак, позичальник допустив порушення зобов`язання кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій, внаслідок чого станом на 11.07.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 198374,00 грн., з яких: - 75567,45 грн. заборгованість за тілом кредиту, 122806,55 грн. заборгованості за відсотками . У відповідності до умов кредитного договору адресу відповідача 09.05.2025 року надіслано досудову вимогу (з описом вкладеного та повідомленням про вручення) № 5322/2025 від 09.05.2025 року, однак станом вимога залишена без належного реагування. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, тому позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 198374,00 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 02.10.2025 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Сторонам по справі направлено ухвалу про відкриття провадження, відповідачу разом з копіями позовної заяви та доданими до неї документами та судові повістки про час дату та місце судового засідання, отримані відповідачем. 27.11.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Зінченко О.Г. надійшов відзив на позов в якому вона посилається на те що відповідач частково визнає позовні вимоги а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 42552,22 грн., оскільки частково повернув суму отриманого кредиту в розмірі 35447,78 грн, щодо стягнення відсотків заперечує, оскільки [PERSON] є військовослужбовцем та підпадає під дію ст.14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей згідно якої штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань ,а також проценти за користування кредитом не нараховуються ( а.с.116-118). 08.12.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої представник зазначив, що [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією 12.02.2024 року, а списання нарахованих відсотків можливе з моменту призову військовозобов`язаного під час мобілізації. Згідно доданих відповідачем до позовної заяви розрахунку та виписок по особовому рахунку вбачається, що відповідач повернув позивачеві суму отриманого ним кредиту у розмірі 35447,78 грн, але представник позивача не погоджується оскільки усі оплати за кредитним договором були зараховані ,що відображаються у розрахунку заборгованості ,а також виписках по особовим рахункам. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.07.2025 року заборгованість становить 198374 грн ,а тому просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі ( а.с.139-141). 29.01.2026 року від представника відповідача адвоката Зінченко О.Г. надійшли заперечення на відповідь представника позивача згідно яких зазначила що у відповідач має пільги згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ,крім цього відповідачем було сплачено: в листопаді 2021 року 3880 грн., із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3694,17 грн., а на сплату основного боргу 185,83 грн.; в грудні 2021 року 3880 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3566,48 грн., а на сплату основного боргу 313,52 грн.;в січні 2022 року 3880 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3670,52 грн., а на сплату основного боргу 209,48 грн.; в лютому 2022 року 4000 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3660,60 грн., а на сплату основного боргу 339,40 грн.; в березні 2022 року 3874 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3291,83 грн., а на сплату основного боргу 582,17 грн.; у квітні 2022 року 4000 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3616,95 грн., а на сплату основного боргу 383,05 грн.; у липні 2022 року 115,93 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом; у серпні 2022 року 2973,96 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом; у вересні 2022 року 2170,95 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 1751,85 грн., а на сплату основного боргу 419,10грн.; у липні 2024 року 6663,72 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом. Таким чином із 35447,78 грн. сплачених відповідачем, позивач в супереч умовам договору зарахував на сплату процентів за кредитом 33015,23 грн., а на погашення заборгованості за кредитом лише 2432,55 грн. в чому вбачається зловмисне порушення позивачем умов договору, яке має ознаки недобросовісної та агресивної підприємницької практики, оскільки позивач умисно не зараховував сплачені відповідачем кошти на погашення заборгованості за кредитом, зараховуючи їх майже повністю на сплату відсотків за кредитом. Крім цього просила стягнути з позивача 15000 грн витрат на правову допомогу ( а.с.149-152). Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача АТ КредоБанк у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника ,позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зінченко О.Г. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи з урахуванням доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 01.10.2021року між АТ «Кредобанк та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-336733, за умовами кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором (п. 1 договору). Згідно п.2.1,2.3 кредитного договору сума кредиту становить 78000 грн строком 60 місяців терміном до 30.09.2026 року на умовах визначених договором. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаному у п. 2.5 кредитного договору. Згідно з п. 2.5 - 2.7 кредитного договору, вказано позичковий рахунок, поточний (картковий) рахунок позичальника, відкритий для видачі та обслуговування кредиту, рахунок для повернення кредитних коштів, що зазначаються у відповідних доказах (виписки/меморіальні ордери/розрахунок заборгованості), які підтверджують переказ банком кредитних коштів позичальнику. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 кредитного договору. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами відповідно до п. 2.8 кредитного договору. Згідно з п. 4.1, 4.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних; за надання послуг позичальник сплачує банку комісію в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору. Загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 154805,88 грн. (п. 4.4 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 71,19% річних (п. 4.5 договору). Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим кредитним договором та/або додатками. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за договором відповідно до Графіку платежів (додаток №1 до договору) (а.с. 9 на звороті). У п. 10.4 кредитного договору визначено, що шляхом підписання договору позичальник підтверджує, що він: до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам в АТ «Кредобанк», у яких зазначено умови відкриття, ведення, закриття поточних (карткових) рахунків; ознайомився із розміром сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до видачі кредиту, ця інформація надана позичальникові в письмовій формі. АТ «Кредобанк» виконав свої зобов`язання за вказаним договором та надав [PERSON] кошти у сумі 780000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 56944229 від 01.10.2021 року та виписками про рух коштів по рахунках відповідача за період з 01 жовтня 2021 року по 11 липня 2025 року. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість станом на 11.07.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 198374,00 грн., з яких: - 75567,45 грн. заборгованість за тілом кредиту, 122806,55 грн. заборгованості за відсотками . У відповідності до умов кредитного договору банк на адресу відповідача 09.05.2025 року надіслав досудову вимогу (з описом вкладеного та повідомленням про вручення) № 5322/2025 від 09.05.2025 року про дострокове повернення боргу, який виник станом на 11.07.2025 та вимагав повернути борг впродовж 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 35 календарних днів з моменту її надсилання (а.с. 84-85). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 2 Глави 71 "Кредит". Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1ст. 625 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, [PERSON] отримав кредитні кошти, проте не повернув їх, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості. Відповідно до наданих розрахунків за кредитним договором № CL-336733 від 01.10.2021 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 198374,00 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 75567,45 грн, заборгованість за відсотками 122806,55 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договорів, однак не враховує наявність у відповідача пільг, визначених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається з довідки начальника [INFO] від 27.02.2024 року військовозобов`язаний [PERSON] призваний на військову службу 12.02.2024 року. З довідки в/ч [NUMBER] від 14.09.2024 року [PERSON] проходить військову службу в даній частині з 31.08.2024 року по теперішній час. Відповідно дост. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року та триває по теперішній час. Отже з 24.02.2022 до сьогодні в Україні діє особливий період. Відтак, cуд дійшов висновку про можливість застосування до даних правовідносин пільг, передбачених статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як відповідачем надано достатні докази того, що в період нарахування заборгованості за користування кредитом він був призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в тому числі і в редакції станом на час укладення кредитних Договорів , встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 р № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 р № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як вбачається з копії довідки начальника [INFO] військовозобов`язаний [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі з 12.02.2024 року ( а.с.128). Таким чином, на відповідача [PERSON] , як на військовозобов`язаного мобілізованого на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів та пені за споживчим кредитом, а ТОВ "Кредобанк " під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки та інші штрафні санкції, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р у справі № 502/1438/18. З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL336733 від 01.10.2021 року підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від сплати процентів в особливий період, а враховуючи, що Кредитний договір укладений 01.10.2021 року , [PERSON] був мобілізований 12.02.2024 р, то за період з моменту укладення Кредитного договору 01.10.2021 року до дня мобілізації ( 12.02.2024 року) він зобов`язаний був сплатити відсотки за кредитним договором. Крім цього як вбачається із наданого позивачем розрахунку відповідачем було сплачено: - в листопаді 2021 року 3880 грн., із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3694,17 грн., а на сплату основного боргу 185,83 грн.; - в грудні 2021 року 3880 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3566,48 грн., а на сплату основного боргу 313,52 грн.; - в січні 2022 року 3880 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3670,52 грн., а на сплату основного боргу 209,48 грн.; - в лютому 2022 року 4000 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3660,60 грн., а на сплату основного боргу 339,40 грн.; - в березні 2022 року 3874 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3291,83 грн., а на сплату основного боргу 582,17 грн.; - у квітні 2022 року 4000 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 3616,95 грн., а на сплату основного боргу 383,05 грн.; - у липні 2022 року 115,93 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом; - у серпні 2022 року 2973,96 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом; - у вересні 2022 року 2170,95 грн. із яких позивач зарахував на сплату процентів за кредитом 1751,85 грн., а на сплату основного боргу 419,10грн.; - у липні 2024 року 6663,72 грн. із яких позивач всю суму зарахував на сплату процентів за кредитом ,оскільки з 12.02.2024 року позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом ,тому сплачена сума у липні 2024 року повинна була бути зарахованою у рахунок сплати боргу, а не відсотків ,тобто від суми заборгованості станом на 01.07.2024 року слід відняти сплачені [PERSON] 6663 грн 72 коп ,що становить 59285,11 6663,72 грн = 52621 грн 39 коп. залишку боргу. Враховуючи те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за тілом кредиту тож має непогашену заборгованість перед АТ «Кредобанк» за кредитним договором № CL-336733 від 01.10.2021 року у сумі 52621 грн 39 коп., тому позовні вимоги слід задоволити частково. Що стосується судових витрат то суд зазначає Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог 52621,39 :198374,00х100=26.53%, отже судовий збір підлягає стягненню в сумі 3028х26.53%:100=803 грн 33 коп. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19837 грн. 10 коп., що становить 10 % від ціни позову, суд виходить із наступного. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved