Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 липня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №7713227, що підписано електронним підписом позичальника. Підписанням договору відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невідємною частиною договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. На виконання умов договору ТОВ «МАНІФОЮ» перерахувало [PERSON] кошти в сумі 22000,00 гривень. На підставі договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 та додаткової угоди між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 51480,00 грн, з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18480,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 11000,00 грн - сума заборгованості за процентами за прострочену позику. Посилаючи на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та набуття позивачем права вимоги за цим договором, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість у загальному розмірі 51480,00 грн і судові витрати. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 18.12.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 29.01.2026 від представника відповідача Цокало Т.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить частково задовольнити позовні вимоги позивача, а саме в частині щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №7713227 від 20.07.2024 в розмірі 40480,00 грн, з яких: 22000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18480,00 грн заборгованість за процентами. У задоволенні вимоги про стягнення прострочених відсотків в сумі 11000,00 грн просила відмовити, оскільки такі відсотки нараховані за межами строку кредитування. Крім цього, просила поновити строк для подачі відзиву на позов, оскільки відповідач є юридично необізнаною особою та звернувся за правничою допомогою лише 28.01.2026, а також стягнути витрати на правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, від представників надійшли заяви до суду про розгляд справи без їх участі. Враховуючи заявлені клопотання, суд постановив ухвалу про проведення судового засідання за відсутності відповідача та представників сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В судововму засіданні суд ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву та долучення його до справи, визнавши причини пропуску такого строку поважними. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 липня 2024 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №7713227. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що зазначений в п. 9 Договору позики. Сума позики складає 22000,00 грн. (п. п.2.3.3. Договору). Згідно з п.п. 2.3.4. Договору, строк позики до 26 вересня 2024 (68 днів). Строк позики складає розрахунковий період, визначений розрахунком. Акційна процентна ставка, фіксована: 1,42500 % на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості. Базова процентна ставка, фіксована: 1,5000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована: 1.50000% на день-застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п.п. 2.4.1., 2.4.2., 2.4.3. Договору). Відповідно до п.2.5. Договору, кошти надаються позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської карти) № [NUMBER] (а.с.11-16). Підтвердженням перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем є лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_241213102216 від 13.12.2024, з якого убачається успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 20.07.2024 на суму 22000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 458363583, призначення платежу: зарахування 22000,00 грн на картку [NUMBER] (а.с.19). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №7713227 від 20.07.2024 графік нарахувань процентів за користування позикою протягом першого розрахункового періоду з 20.07.2024 по 07.08.2024 (18 днів) складає 5643,00 грн; з 07.08.2024 по 26.09.2024 (50 днів) складає 1650,00 (а.с.16 зворотня сторона - 17). 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.10-13). Відповідно до Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51480,00 грн, з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18480,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 11000,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики №7713227 від 20.07.2024, станом на 11.12.2024 заборгованість відповідача [PERSON] становить в сумі 51480,00 грн, з яких: 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18480,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 11000,00 грн - сума заборгованості за процентами за прострочену позику ( а.с.18). Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримав у позику кошти в сумі 22000,00 гривень. Вказане підтверджується доказами, наданими позивачем та не оспорюється відповідачем. [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернув, нараховані відсотки в межах строку кредитування не сплатив, що призвело до порушення майнових прав та інтересів кредитора. 11.01.2024 ТОВ «МАНІФОЮ» на підставі договору факторингу № 11-01/2024 та підписаного реєстру прав вимоги було відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги за договором позики №7713227 від 20.07.2024. Згідно з розрахунком позивача розмір заборгованості відповідача за договором позики складає: 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18480,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 11000,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за процентами за користування позикою позов підлягає задоволенню, оскільки заборгованість підтверджена належними доказами, а відповідач визнав позовні вимоги. Щодо стягнення заборгованості за процентами на прострочену позику в сумі 11000,00 грн, то суд враховує наступне. Відповідно до умов договору позики Сторони погодили, що проценти за користування позикою нараховуватимуться за базовою та основною процентною ставкою 1,50000% в день. Суд зауважує, що п.6.2 договору позики також передбачено нарахування відсотків за кожен день неправомірного користування позикою/її частиною, які нараховуються на прострочену позику в розмірі: 12,00 % від суми позики на 4-й день неправомірного користування та в розмірі 3,00 % від суми позики, починаючи з 5-го дня за кожен день неправомірного користування. Розмір процентів на прострочену позику є фіксованим та не може бути змінено позикодавцем в односторонньому порядку. При нарахуванні процентів за цим пунктом договору позикодавець дотримується обмежень щодо нарахувань, що встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Згідно розділу 1 договору «Терміни й визначення, що використовуються в договорі» проценти на прострочену позику проценти від суми позики, що нараховуються за неправомірне користування позичальником позикою/ її частиною (у разі прострочення здійснення обов`язкового платежу). Розмір процентів на прострочену позику є фіксованим. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування відсотків на підставі п.6.2 договору позики є мірою відповідальності позичальника за користування позикою понад строк, що відповідає положенням ст.625 ЦК України (розмір процентів визначений договором за таке прострочення). Суд зважає, що за змістом п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а отже нарахування відсотків на прострочену позику в розмірі, встановленому в договорі, є безпідставним. Відтак, у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за процентами на прострочену позику в сумі 11000,00 грн необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2380 гривень 92 копійок. Крім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач надав копії договору про надання правничої допомоги від 28.01.2026, укладений між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М., детального опису наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги на суму 9500,00 грн, квитанції №1461-2 від 28.01.2026 на суму 9500,00 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, відповідач підтвердив отримання професійної правничої допомоги належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому до відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2030 гривень 15 копійок.

Outcome: partial