Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

01.01.2026 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.01.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 32830,34 грн, перерахувавши їх на поточний рахунок позичальника. Згідно умов договору, строк кредиту становить 48 місяців (з 23.01.2020 по 23.01.2024), процентна ставка фіксована та становить 52,90 % річних. При цьому, позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу суму узгоджених кредитних коштів на умовах, передбачених кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020. 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, відповідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» було відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020. В подальшому, 13.06.2024, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відповідно до договору відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13.06.2024 було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020. У свою чергу, ТОВ «ФК «СОНАТІ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 010425 від 01.04.2025 було відступлено ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020. Отже, позивач ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 92216,04 грн, з яких 28732,78 грн заборгованість за тілом кредиту, 63483,26 грн заборгованість за процентами, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі № 141/1/26 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 12.02.2026, зобов`язано позивача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , з усіма її складовими, періоду нарахування, відсоткової ставки, штрафними санкціями тощо, та докази сплати відповідачем коштів за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, зобов`язано відповідача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази погашення боргу за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020. Також ухвалою суду від 06.01.2026 витребувано у АТ «Райффайзен Банк» документи/інформацію, а саме: виписку про рух коштів від дати підписання договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 позичальником [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по дату відступлення прав вимоги по рахунках позичальника [PERSON] ; меморіальні ордери по позичальнику [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 або інший документ; розрахунок заборгованості по кредитному договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 від дати його підписання [PERSON] по дату відступлення прав вимоги; документи щодо відступлення прав вимоги по позичальнику [PERSON] по кредитному договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 на нового кредитора (акт приймання-передачі справи, витяг з реєстру відступлення прав вимог з первісного кредитора на нового кредитора). 26.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» Пех М.В. від 25.01.2026 про виконання вимог ухвали суду від 29.12.2025. Також 28.01.2026 до суду на виконання вимог ухвали суду від 06.01.2026 від АТ «Райффайзен Банк» надійшов лист № 81-15-9/1333-БТ від 20.01.2026 про надання інформації, зокрема виписка про рух коштів від дати підписання договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 позичальником [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по дату відступлення прав вимоги по рахунках позичальника [PERSON] ; меморіальні ордери по позичальнику [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020; розрахунок заборгованості по кредитному договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 від дати його підписання [PERSON] по дату відступлення прав вимоги; документи щодо відступлення прав вимоги по позичальнику [PERSON] по кредитному договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 на нового кредитора (акт приймання-передачі справи, витяг з реєстру відступлення прав вимог з первісного кредитора на нового кредитора). Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/1/26, жодних інших заяв чи клопотань суду не подав. Натомість, в позовній заяві представник ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» Пех М.В. просить суд позовні вимоги ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» задовольнити у повному обсязі, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи № 141/1/26 шляхом скеровування коресподенції суду по місцю реєстрації, однак відзив на позовну заяву до суду не направив, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подав. Натомість, конверт з кореспонденцією суду (ухвала суду від 06.01.2026 та позовна заява з додатками), надіслані на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6, 7 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процессу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 06.01.2026, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 06.01.2026 відповідачем подано не було. Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Зокрема, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на зазначені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/1/26 за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/1/26, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.01.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту банк) та [PERSON] (далі по тексту клієнт) було укладено та підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-43288861 (далі по тексту кредитний договір). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту кредит в сумі 32830,34 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника в розмірі 32200,00 грн, а також оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 630,34 грн на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» (п.1.2.1.1-1.2.1.2 кредитного договору). Строк кредиту 48 місяців, з 23.01.2020 по 23.01.2024. Процентна ставка фіксована, становить 52,90 % річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 23 числа кожного календарного місяця згідно графіка (п.1.2.2- п. 1.2.4 кредитного договору). Згідно п 2.1 кредитного договору проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої п.1.2.3 заяви-договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи із дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Кредитний договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису 164323+380967325063 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно графіку погашення кредиту з розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 1 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, сторони погодили дату видачі кредиту 23.01.2020 та дати платежів; суму платежу за розрахунковий період, що становить 79276,54 грн, з якої чиста сума кредиту складає 32830,34 грн, проценти за користування кредитом складають 46446,19 грн, платежі за супутні послуги третіх осіб або послуги страховика складають 630,34 грн; реальну річну процентну ставку 52,84 %, загальну вартість кредиту 79276,54 грн. Графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості усіх супутніх послуг) підписано відповідачем з використанням електронного підпису 164323+380967325063 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Як убачається з паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», підписаного відповідачем з використанням електронного підпису 164323+380967325063 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», у ньому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, заборгованість [PERSON] станом на 27.11.2020 складає 37723,23 грн, з яких 30732,78 грн сума заборгованості за тілом кредитом, 6973,89 грн сума заборгованості за процентами, 16,56 грн пеня. 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі по тексту новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржниках ( п. 2.1. договору відступлення права вимоги). Як убачається з повідомлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 02.12.2020, [PERSON] банком було повідомлено, що 27.11.2020 всі права вимоги банку до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 (з усіма додатковими договорами та угодами до нього), були відступлені ТОВ "ФК"Ел.Ен.Груп" (новому кредитору). Підстава - договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020, укладений між банком та новим кредитором. 13.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі по тексту первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (далі по тексту новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги № 13-06/24, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржниках ( п. 2.1. договору відступлення права вимоги). Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги № 13-06/24 від 13.06.2024, від ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (порядковий номер 46), заборгованість якого за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 складає 92216,04 грн, з яких 28732,78 грн сума заборгованості за тілом кредитом, 63483,26 грн сума заборгованості за процентами. 01.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (далі по тексту первісний кредитор) та ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» (далі по тексту новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги № 010425, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржниках ( п. 2.1. договору відступлення права вимоги). Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі боржників № 2 до договору відступлення права вимоги № 01042 від 01.04.2025, від ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» до ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (порядковий номер 29), заборгованість якого за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 складає 92216,04 грн, з яких 28732,78 грн сума заборгованості за тілом кредитом, 63483,26 грн сума заборгованості за процентами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, заборгованість [PERSON] складає 92216,04 грн, з яких 28732,78 грн сума заборгованості за тілом кредитом, 63483,26 грн сума заборгованості за процентами. Як убачається із виписки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] , виданої АТ «Райффайзен Банк», 23.01.2020 на зазначений рахунок було здійснено АТ «Райффайзен Банк» переказ коштів у сумі 32830,34 грн. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 були повністю виконані первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль», зокрема, відповідачу [PERSON] було надано кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач не виконав умови взятих на себе зобов`язань, не погасив кредит та не сплатив проценти за користування кредитами, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 92216.04 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 141/1/26 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F, укладеного 09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права вимоги до відповідача, на підставі договору відступлення права вимоги № 13-06/24, укладеного 13.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло права вимоги до відповідача, та договору відступлення права вимоги № 010425, укладеного 13.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів», відповідно до якого позивач ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, оскільки відповідачем прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами зазначеного кредитного договору. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором, однак [PERSON] допустив прострочення виконання грошових зобов`язань у строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами кредитного договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи № 141/1/26, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020 у розмірі 92216,04 грн, з яких 28732,78 грн сума заборгованості за тілом кредитом, 63483,26 грн сума заборгованості за процентами обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позову. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору № 014-RO-82-43288861 від 23.01.2020, відповідачем суду не надано та матеріали справи №141/1/26 не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правничої допомоги № 1606/25-МАЗК від 16.06.2025. На підставі зазначеного, представник ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» Пех М.В. просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8500,00 грн. Суд зазначає, що у постанові від 20 жовтня 2021 року по справі №757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Аналізуючи фактичні обставини справи № 141/1/26 та обсяг виконаної роботи адвокатом, а також відсутність від відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд доходить висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі в сумі 8500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved