Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. Посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті бабці [PERSON] , проте через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), вона не може реалізувати свої спадкові права. Крім того, посилається на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10.02.2026 р. було закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання причин пропуску для прийняття спадщини поважними та поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Згодом подали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник Ярмолинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою покладався на розсуд суду при вирішенні справи та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 23.04.2018 р.. Відповідно до інформації Ярмолинецької селищної ради від 26.09.2025 р. №1711 [PERSON] , на момент її проживання у [ADDRESS] одна. З 10.10.2002 р. вона знялася із офіційного місця реєстрації. Потім, відповідно до листа Смотрицького будинку - інтернату для громадян похилого віку та осіб інвалідністю за № 304 від 24.09.2025 р. [PERSON] ( [INFO] ) перебувала в Смотрицькому будинку - інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю з 03.11.2015 року по 23.04.2018 року. Запис про реєстрацію [PERSON] був занесений штампом в паспорті, тому що (на той час) електронний реєстр був відсутній. Відомості про будь-яке майно [PERSON] . Смотрицькому будинку-інтернату для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю не відомі. За час проживання в будинку-інтернаті будь-які заповіти чи розпорядження громадянкою [PERSON] не здійснювались. Факт перебування [PERSON] в інтернаті підтверджується довідкою про прийняття на державне забезпечення №52-15 від 03.11.2015 р. та наказом про вибуття з державного утримання №14-18 від 23.04.2018 р.. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,70 га в умовних кадастрових гектарів, яка розташована за межами населеного пункту с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області, яке їй належало на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ХМ № 038377 зареєстрованого 05.06.1996 р., що підтверджується копією сертифікату, листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.08.2025 р. №29-22-0.502-3439/2-25, яким підтверджується, що [PERSON] видавався Сертифікат на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Вітчизна», с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до розпорядження голови Ярмолинецької районної державної адміністрації від 16.04.1996 року за №161-р.. Сертифікат серія ХМ№038377 зареєстровано 05.06.1996 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 377. Вартість земельної частки (паю), яка є предметом позову, з урахуванням коефіцієнта індексації 5,6459 станом на 20.08.2025 рік становить 55108 грн.. Державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в замін сертифіката ХМ№038377 від 05.06.1996 р. по бувшому КСП «Вітчизна», с. Пасічна, гр. [PERSON] , не видавався. Матеріалами справи підтверджується, що позивач є онукою [PERSON] та, відповідно, спадкоємцем за законом. Так, позивач, [PERSON] , народилась [INFO] в с. Вербка, Хмельницького (колишнього Ярмолинецького) району Хмельницької області, та є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.05.1991 р.. [PERSON] (мати позивачки) народилась [INFO] , її батьками зазначено: [PERSON] (дід позивачки), [PERSON] (бабуся позивачки), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00053043350 від 15.08.2025 р.. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00053042827 від 15.08.2025 р. мати позивача змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». При цьому, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.10.2007 р.. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відтак, позивач є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення. Інших спадкоємців відповідних черг немає, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 27.08.2025 р.. Позивач посилається на те, що їй не було відомо про існування об`єктів спадкування, і копію відповідного сертифікату на земельну пастку (пай) [PERSON] вона знайшла випадково. У зв`язку із цим було розміщено оголошення в газеті «Вперед» №1 від 08.01.2026 р. про втрату вказаного сертифікату. Відсутність оригіналу сертифікату перешкоджає можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується листом приватного нотаріуса №27.08.2025 р. №69/01-16. Указом Президента України від 08.08.1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. п. 4, 5 Указу Президента України від 08.08.1995 р. №720/95, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно із п. 10 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №11 від 20.02.1996 р., право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Таким чином, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долученого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту. За змістом п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до Державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 р.; Указу Президента України від 08.08.1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. У зв`язку із вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved