Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.Вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2024 року. Шлюб було зареєстровано Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу за № 186, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 листопада 2024 року. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом останнього часу стосунки між сторонами погіршилися, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з членів подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. На даний час, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Майнових спорів на даний час між сторонами немає. З урахуванням викладеного подальше спільне життя та збереження шлюбу є безперспективне та суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, просить суд, шлюб укладений між сторонами розірвати. 26 травня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 18 червня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області призначено подружжю строк для примирення терміном на шість місяців, а провадження в справі зупинено. 19 грудня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися згідно поданої представником позивачки заяви, просив справу розглядати без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Також зазначає, що протягом наданого строку для примирення подружні відносини між сторонами не відновлено. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 13 листопада 2024 року у виконкомі Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 186 (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки сторони разом не проживають.За наданий термін для примирення сторони не примирились. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 195065, позивачка є інвалідом II групи, а тому звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved