Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

21 січня 2025 року позивач заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просив витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 1 у будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101), а також стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 8 161,69 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що під час здійснення конституційних повноважень обласною прокуратурою встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра нежитлового приміщення № 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та набуття речових прав на вказане нежитлове приміщення особами, що не мали на це законних прав. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 23 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2004 зареєстровано право приватної власності [PERSON] на нежитлове приміщення №1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 980092612101 проведено за заявою [PERSON] , на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2004 у справі № 2-632/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За даними технічного паспорту, який використано для проведення реєстрації права приватної власності, нежитлове приміщення № 1 розташоване на першому поверсі житлового будинку 17 літ. А-9, складається з позицій 1-8 та має площу 106,8 кв.м. Всупереч вимог статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майн та їх обтяжень» відомості, що підтверджують правомірність набуття права власності не отримувались. Разом з цим, встановлено, що вказане нежитлове приміщення належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, а державну реєстрацію права приватної власності проведено на підставі неіснуючого рішення суду. В якості підстави для реєстрації права власності на спірне нерухоме майно [PERSON] використано сфальсифіковані відомості. Рішенням Дніпропетровської міської від 19.11.2003 №11/13 прийнято в комунальну власність міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі (пункт 1), та внесено зазначені об`єкти нерухомого майна до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста (пункт 2.2.). Згідно з пунктом 8 переліку будинків житлового фонду обласного житлово-комунального підприємства «Південне», що передаються до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська 01.08.2003 передано в цілому житловий будинок [ADDRESS] , введений в експлуатацію в 1990-1991 роках, загальною площею 13574,92 кв.м. В Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] є запис про теплорозподільчий пункт №23, загальною площею 400 кв.м., балансоутримувач - Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, інформаційні відомості надані балансоутримувачем до Реєстру станом на 01.12.2015. Згідно з базою даних «Оренда об`єктів комунальної власності» за вказаною адресою є діючі договори оренди від 28.12.2019 № 900-ДРА/19 та від 18.04.2017 № 150-ДРА/17, укладені з Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та ПРАТ «МТС Україна», на частину нежитлового приміщення та частину даху одноповерхової будівлі ТРП № 23. Відповідно до інформації КП «ДМБТІ» ДМР, дані технічного паспорту від 26 березня 2016 року, що було використано для проведення державної реєстрації права приватної власності [PERSON] (в частині місцерозташування та технічних складових частин нежитлового приміщення № 1) відповідають даним матеріалам інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , у підвалі якого значиться нежитлове приміщення загальною площею 106,8 кв.м. Тобто, спірне нерухоме майно є одним і тим самим нежитловим приміщенням. З огляду на те, що Дніпровською міською радою, як власником спірного майна та органом, уповноваженим здійснювати функції держави у даних спірних правовідносинах, не вжито заходів для відновлення власних майнових прав, що порушує визначені Конституцією та законодавством України права та інтереси територіальної громади, у спільній власності якої перебуває спірне майно, даний позов пред`явлено прокуратурою області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. Дніпровська міська рада є на даний час законним володільцем спірного нерухомого майна, не зважаючи на той факт, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про право приватної власності на нерухоме майно, первинну реєстрацію щодо якого проведено на підставі сфальсифікованого рішення суду. Спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади поза її волею. Ні [PERSON] , ні [PERSON] жодних фактичних дій щодо володіння спірним нежитловим приміщенням ніколи не здійснювали, оскільки Дніпровська міська рада володіє цим приміщенням безперервно починаючи з 2003 року, утримує його та здійснює щодо нього всі повноваження власника, однак наявність незаконної державної реєстрації третіх осіб на це майно суттєво порушують інтереси територіальної громади міста, які мають бути захищені в судовому порядку шляхом витребування цього майна. Витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, а тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 05 березня 2025 року від представника особи, в інтересах якої подано позов, Дніпровської міської ради [PERSON] до суду надійшло письмове пояснення, в якому зазначено наступне. Спірне нежитлове приміщення належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, а державну реєстрацію права приватної власності проведено на підставі неіснуючого рішення суду. Відповідно до інформації Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (лист від 08.10.2024 № 02-13/3/356/2024), в обліково-статистичній картці на цивільну справу № 2-632/2004 міститься інформація, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-632/2004 за позовом Дніпрообленерго до [PERSON] про стягнення суми в розмірі 1 241,60 грн. Рішенням суду від 07 жовтня 2004 року відмовлено у задоволенні позову. Крім того, рішення суду, що було використано для проведення державної реєстрації права приватної власності містить неточності та його процесуальна форма не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, яке було чинним станом на 2004 рік. Дійсним власником спірного нежитлового приміщення № 1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради. У Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] , є запис про житловий будинок, загальною площею 13574,92 кв.м., балансоутримувача - Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради, відповідно до рішення міської ради від 19.11.2003 № 11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» та акта приймання-передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» від 10.09.2003 вказаний житловий будинок, загальною площею 13574,92 кв.м., передано до комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади. Також, за вказаною адресою в Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] , є запис про теплорозподільчий пункт №23, загальною площею 400 кв.м., балансоутримувача - Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, інформаційні відомості надані балансоутримувачем до Реєстру станом на 01.12.2015 року. Право комунальної власності територіальної громади на нежитлове приміщення [ADDRESS] , окремо від житлового будинку не реєструвалось. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Дніпровська міська рада є на даний час законним володільцем спірного нерухомого майна, незважаючи на той факт, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про право приватної власності на нерухоме майно, первинну реєстрацію щодо якого проведено на підставі сфальсифікованого рішення суду. Приймаючи до уваги те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності безпідставно, поза волею Дніпровської міської ради, з порушенням вимог чинного законодавства, а тому на підставі статей 387, 388 ЦК України воно підлягає витребуванню у набувача, [PERSON] , на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. У зв`язку з викладеним позов прокурора Дніпровська міська рада вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню (т.1 а.с.103-110). Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2025 року по справі № 204/742/25 було задоволено позовну заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння. Витребувано у [PERSON] , [INFO] , на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 8 161,69 грн. (т. 1 а.с. 136-140). Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] , про перегляд заочного рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 08 травня 2025 року по цивільній справі № 204/742/25 за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння заочне рішення від від 08 травня 2025 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 180). 25 серпня 2025 року від представника відповідача Михайлової О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви заступнику керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в повному обсязі з огляду на наступне. [PERSON] , [INFO] , придбав нерухоме майно за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1, загальною площею 106,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу від 13.02.2025 р. зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстровано в реєстрі за № 105. Договір купівлі-продажу є відплатним за своєю суттю, тобто [PERSON] , [INFO] сплатив певні кошти. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 23 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2004 року зареєстровано право приватної власності [PERSON] на нежитлове приміщення № 1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 980092612101 проведено за заявою [PERSON] , на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2004 у справі № 2-632/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За даними технічного паспорту, який використано для проведення реєстрації права приватної власності, нежитлове приміщення № 1 розташоване на першому поверсі житлового будинку 17 літ. А-9, складається з позицій 1-8 та має площу 106,8 кв.м. Опис об`єкта: у житловому будинку літ. А-9 на І поверсі нежитлове приміщення № 1, яке складається з: 1 коридор, 2 приміщення, 3 приміщення, 4 коридор, 5 приміщення, 6 коридор, 7 сходи, 8 туалет. 13 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 105, [PERSON] продав нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., відповідачу [PERSON] . На момент укладання договору купівлі-продажу від 13 лютого 2020 року було надано всі необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу. Тобто, жодних сумнівів у законності правочину у нотаріуса не виникло, також жодних заборон на майно на момент 13 лютого 2020 року не було накладено. Стосовно, на думку позивача, невідповідності рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, законодавству, яке діяло на час ухвалення рішення зазначає, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 ніким не оскаржувалось і набуло чинності. У зв`язку з чим було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення 23 липня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101, загальною площею 106,8 кв.м., номер відомостей про речове право 15544164. Опис об`єкта: у житловому будинку літ. А-9 на І поверсі нежитлове приміщення № 1, яке складається з: 1 коридор, 2 приміщення, 3 приміщення, 4 коридор, 5 приміщення, 6 коридор, 7 сходи, 8 туалет. Тобто, ані на момент прийняття рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004, ані реєстрації права власності на [PERSON] 23 липня 2016 року жодних сумнівів у Дніпропетровської обласної прокуратури та у Дніпровської міської ради не виникло. Відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане. Для визначення добросовісності набувача нерухомого майна, крім приписів статті 388 ЦК України, слід зважати, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Передача нерухомого майна відбулася 13 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 105, [PERSON] продав нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., відповідачу. Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності реєстрації права власності на спірну квартиру за продавцем, які б були справедливими та співмірними із втручанням у право власності відповідача як добросовісного набувача. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих державному реєстратору для державної реєстрації прав, покладається на продавця. Дії державного реєстратора не оскаржено. Жодних заборон на нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] на дату укладання договору купівлі-продажу Дніпровською міською радою не було накладено. Вважає, що у задоволені позовної заяви має було відмовлено, оскільки відповідач є добросовісним набувачем, який законним шляхом набув своє майно, покладаючись на добросовісність дій продавця нерухомого майна. Тому у нього не може бути витребувано майно, оскільки в діях продавця наявна воля та не заперечення Дніпровської міської ради на передачу майна іншій особі, також відбувалася перевірка всіх правовстановлюючих документів на момент укладання договору купівлі-продажу від 13 лютого 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 105, [PERSON] продав нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м. З огляду на встановлені обставини, відповідач [PERSON] є належним власником нежитлового приміщення за вищевказаною адресою (т. 1 а.с. 205-215). 17 вересня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів та витребувано у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч Сергієм Анатолійовичем договору купівлі-продажу від 13 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 105, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , щодо нежитлового приміщення № 1, загальною площею 106,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101 (а.с. 221). 29 вересня 2025 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено наступне. До матеріалів позову прокурором долучено відповідь КП «Дніпровське МБТІ» ДМР від 05.09.2024 №10598, з якої вбачається, що спірне нежитлове приміщення розміщене в підвалі житлового будинку літ. А-9, що розміщений за адресою: [ADDRESS] . З огляду на таку специфіку [PERSON] мав проявити особливу обачність перед підписанням договору купівлі-продажу та в першу чергу звернутись до місцевих органів самоврядування за детальною інформацією або документами щодо приміщення, однак відповідач вказані дії не вчинив, тому що вочевидь був достеменно обізнаний про незаконність набуття права власності на це майно [PERSON] . Застосування приватно-правових конструкцій з метою створення видимості добросовісного набуття права власності для унеможливлення застосування віндикаційного позову по своїй суті є недобросовісним та свідчить про зловживання учасниками цивільного обороту своїми правами. Так, [PERSON] та [PERSON] на підставі не існуючих рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 2004 року, яке не може бути оскарженим, зареєстрували право власності не тільки на приміщення №1 в підвалі будинку [ADDRESS] , а й на нежитлове приміщення [ADDRESS] , яке витребувано на користь Дніпровської міської ради на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2020 у справі №199/1136/20, а також частину нежитлового приміщення [ADDRESS] , загальною площею 289,9 кв. м., яка витребувана на користь Дніпровської міської ради рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2025 у справі № 932/8383/24. Крім того зазначає, що [PERSON] не вперше бере участь у незаконному заволодінні на підставі сфальсифікованих документів майном (кримінальне провадження №42023040000000224, яке наразі слухається Чечелівським районним судом м. Дніпра справа № 204/2295/25). З урахуванням вищевикладеного, придбаваючи майно та перевіривши його походження, міг достеменно встановити незаконність дій [PERSON] . Крім того, представником відповідача до відзиву не надано жодних доказів на підтвердження добросовісності [PERSON] . Виходячи з цього, вважає, що представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами добросовісності набувача, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову (т. 1 а.с. 230-233). 02 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача. Крім того, просить врахувати, що саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна з незаконного володіння. Вважає, що спірне нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за відповідачем, не може входити до предмету позову щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки Дніпровська міська рада в силу вимог ст.ст. 331, 334 ЦК України не є та не був власником спірних об`єктів нерухомості. Крім того зазначила, що добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності реєстрації права власності на спірне майно за продавцем, які б були справедливими та співмірними із втручанням у право власності відповідача як добросовісного набувача. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих державному реєстратору для державної реєстрації прав, покладається на продавця. Дії державного реєстратора не оскаржено. Жодних заборон на нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] на дату укладання договору купівлі-продажу Дніпровською міською радою не було накладено. Зазначає, що позивач не лише не довів недобросовісність дій передостаннього і останнього власника спірної квартири, а й не намагався надати такі докази або довести такі обставини, посилаючись виключено на добросовісність позивача (т. 1 а.с. 237-250). 15 жовтня 2025 року на виконання ухвали суду від 17 вересня 2025 року від Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. 13 лютого 2020 року і зареєстрованого в реєстрі за № 105, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , щодо нежитлового приміщення № 1, загальною площею 106,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , та документи на підставі яких він був посвідчений (т. 2 а.с. 15-48). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник особи, в інтересах якої подано позов [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у поданому до суду письмовому поясненні. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що розглянувши лист Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18 квітня 2003 року № 2112 щодо порядку проведення реєстрації багатоквартирних будинків Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19 червня 2003 року прийнято рішення № 1549, яким вирішено встановити, що реєстрація багатоквартирних будинків у цілому, що перебувають на утриманні об`єднань співвласників (власників квартир і нежитлових приміщень), або юридичних осіб - балансоутримувачів незалежно від форм власності, за їх заявами проводиться лише для обліку (без видачі свідоцтва про право власності на багатоквартирний будинок) на підставі рішення виконкому міської ради про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку (за наявності акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку), рішення виконкому міської ради про передачу житлового будинку на утримання (баланс), або рішення міської ради про прийняття житлового будинку до комунальної власності (за наявності акта прийняття-передачі), чи на підставі цього рішення за умови надання інших документів, які підтверджують, що житловий будинок перебуває на балансі юридичної особи, разом з балансовою довідкою, за підписами керівника і головного бухгалтера, яка містить: відомості про адресу, рік побудови і введення в експлуатацію житлового будинку, загальну характеристику будинку, а також у разі правонаступництва балансоутримувача, що підтверджується установчими документами, з видачею заінтересованим особам виписки з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку за формою. Доручено Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» проводити реєстрацію багатоквартирних будинків відповідно до п. 1 цього рішення та у випадках, передбачених рішенням виконкому міської ради від 17.12.1998 № 2561 (т. 1 а.с. 41). На підставі розпорядження голови обласної ради від 10.09.2003 року № 171-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року № 35/7 «Про прийняття майна у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська та подальше його використання» було складено Акт приймання-передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» від 10 вересня 2003 року, затверджений Головою міської ради Куліченко І.І. та Головою обласної ради Булавка Г.І. (т. 1 а.с. 38-39). У статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що правом комунальної власності є право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі від 18 серпня 2003 року, від 10 вересня 2003 року та від 12 вересня 2003 року, а також вирішено внести ці об`єкти до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста на підставі зазначених актів приймання-передачі та інвентаризаційних відомостей, оформлених згідно з рішенням виконкому міської ради від 23.05.02 № 1057 «Про проведення інвентаризації майна підприємств, установ, організацій комунальної власності та формування реєстру об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» (т. 1 а.с. 37). У Переліку будинків житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, зазначено, що, серед іншого, передається майно за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 13 574,92 м2 (т. 1 а.с. 40). Таким чином, судом встановлено, що приміщення та неприватизовані громадянами квартири у будинку [ADDRESS] стали власністю територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. При цьому, рішенням Дніпровської міської ради № 9/21 від 11 травня 2022 року вулицю Уральську було перейменовано на [ADDRESS] (т. 1 а.с. 22-23). У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 23 липня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101, загальною площею 106,8 кв.м. Але, документи, надані [PERSON] для реєстрації права власності, не відповідають дійсності, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 є підробленим, у зв`язку з чим з комунальної власності вибуло нерухоме майно, яке підлягає витребуванню. За загальним правилом, закріпленим у статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370709821 від 20 березня 2024 року (т. 1 а.с. 45-46) вбачається, що 23 липня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101, загальною площею 106,8 кв.м., номер відомостей про речове право 15544164. Опис об`єкта: у житловому будинку літ. А-9 на І поверсі нежитлове приміщення № 1, яке складається з: 1 коридор, 2 приміщення, 3 приміщення, 4 коридор, 5 приміщення, 6 коридор, 7 сходи, 8 туалет. В матеріалах справи міститься копія рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яким вирішено, серед іншого, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 17 лютого 2004 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] у розмірі 450 000,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, та визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 106,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та має технічний опис: 1 коридор, 2 приміщення, 3 приміщення, 4 коридор, 5 приміщення, 6 коридор, 7 сходи, 8 туалет (т. 1 а.с. 49 (зворотній бік) - 51). Також в матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , виготовленого станом на 23 березня 2016 року, в якому зазначено, що в будинку [ADDRESS] на І поверсі розташоване нежитлове приміщення 1, загальною площею 106,8 кв.м., яке складається з: 1 коридор площею 10,9 кв.м., 2 приміщення площею 32,3 кв.м., 3 приміщення площею 11,1 кв.м., 4 коридор площею 16,8 кв.м., 5 приміщення площею 27,0 кв.м., 6 коридор площею 5,3 кв.м., 7 сходи площею 1,4 кв.м., 8 туалет площею 2,0 кв.м. (т. 1 а.с. 47-48). У зв`язку з цим, Дніпропетровською обласною прокуратурою було направлено запит до Дніпровської міської ради № 15/4-239ВИХ24 від 25 березня 2024 року, в якому прокуратура просила надати, серед іншого, інформацію щодо належності до власності територіальної громади міста Дніпра нежитлового приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , підстав виникнення права власності територіальної громади міста Дніпра на вказане майно та розпорядчих документів про передачу та відчуження вказаного нежитлового приміщення (т. 1 а.с. 16-17). У відповідь на запит Дніпропетровської обласної прокуратури Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 19 квітня 2024 року за № 6/5-1703 надав відповідь (а.с. 18), в якій повідомив, що станом на час надання відповіді Дніпровська міська рада про факт вибуття з комунальної власності приміщення 1 в будинку [ADDRESS] не була обізнана. Дніпровською міською радою заходи з приводу усунення порушень прав територіальної громади міста Дніпра, зокрема, шляхом звернення до суду, не вживались. У реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади запис про нежитлове приміщення № 1 за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Згідно з базою даних «Оренда об`єктів комунальної власності» за вказаною адресою є діючі договори оренди від 28.12.2019 № 900-ДРА/19 та від 18.04.2017 № 150-ДРА/17, укладені з Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та ПРАТ «МТС Україна», на частину нежитлового приміщення та частину даху одноповерхової будівлі ТРП № 23. За наявною інформацією за адресою: [ADDRESS] , на приміщення № 1 договори купівлі-продажу не укладались та від інших виконавчих органів Дніпровської міської ради не приймались на зберігання. На запит Дніпропетровської обласної прокуратури № 15/4-737ВИХ-24 від 17 вересня 2024 року (а.с. 19-20) Дніпровська міська рада надала відповідь № 7/11-2363 від 17 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 21), в якій повідомила, що в Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] , є запис про такі об`єкти нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 13574,92 кв.м., балансоутримувач Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради, відповідно до рішення міської ради від 19.11.2003 № 11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» та акта приймання-передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» від 10.09.2003 року вказаний житловий будинок, загальною площею 13574,92 кв.м., передано до комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади; теплорозподільчий пункт № 23, загальною площею 400,00 кв.м., балансоутримувач Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, інформаційні відомості надані балансоутримувачем до Реєстру станом на 01 грудня 2015 року. Договори оренди на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Договори купівлі-продажу на нежитлове приміщення за вказаною адресою не укладались. Також, Дніпропетровською обласною прокуратурою було направлено запит до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 15/4-738ВИХ24 від 17 вересня 2024 року, в якому прокуратура просила надати можливість ознайомитись з матеріалами цивільної справи № 2-632/2004 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, а в разі відсутності такої справи надати відповідні відомості (т. 1 а.с. 24-25). Однак, у відповідь на запит Дніпропетровської обласної прокуратури Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 08 жовтня 2024 року за вих. № 02-13/3/356/2024-вих було надано відповідь, в якій повідомлено, що за даними алфавітного покажчика з обліку цивільних справ за 2004 рік зазначена цивільна справа № 2-632/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми. Однак, згідно інформації, що міститься в обліково-статистичній картці на цивільну справу, справа за № 2-632/2004 перебувала на розгляді у судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кузнецова В.А., сторонами у якій були Дніпрообленерго до [PERSON] про стягнення суми в розмірі 1 241,60 грн., справа надійшла до суду 12 червня 2003 року за № 4219/2003 та була перереєстрована як нерозглянута в 2003 році на початок 2004 року за № 2-632/2004. 07 жовтня 2004 року по даній справі було прийнято рішення, яким в позові відмовлено. Відповідно до Акту про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню, складеного у зв`язку з відбиранням судових справ для їх знищення, зафіксована цивільна справа № 2-632/2004 за позовом Дніпрообленерго до [PERSON] про стягнення суми. Також повідомлено, що у номенклатурних справах постійного зберігання, а саме: оригінали судових рішень прийнятих у 2004 році, зберігалося рішення по цивільній справі за № 2-632/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. З цього приводу у 2016 році було проведено службове розслідування за фактом виявлення не відповідності записів між алфавітним покажчиком цивільних справ за 2004 рік, обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-632/2004 та акту про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню із змістом виявленого в архіві суду судового рішення по цій справі та встановлено факт невідповідності даних між зазначеними вище документами (т. 1 а.с. 26). Додатково, обґрунтовані сумніви у тому, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 23 вересня 2004 року ухвалювалось рішення по справі № 2-632/2004 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, свідчить також невідповідність зазначеного в резолютивній частині рішення строку на оскарження рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області «протягом одного місяця» вимогам статті 294 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, що діяла станом на 23 вересня 2004 року, згідно з якою заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Крім того, у відповідності до приписів ст. 114 ЦПК України в редакції, що діяла станом на 23 вересня 2004 року, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність). При цьому, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 було визнано право власності на нежитлове приміщення, розташоване в іншому районі міста Дніпропетровська, а саме у Красногвардійському районі, що на переконання суду додатково свідчить про незаконність наданого рішення суду для реєстрації права власності за [PERSON] , право власності за яким було зареєстроване лише через 12 років , а саме 23 липня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. У зв`язку з встановленням обставин, які можуть вказувати на протиправне набуття речових прав на об`єкт нерухомого майна комунальної власності в поза приватизаційний спосіб, поза волею територіальної громади міста Дніпра, Дніпропетровською обласною прокуратурою було направлено запит до Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради. За вих. № 10598 від 05 вересня 2024 року Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради було надано відповідь, в якій зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , в житловому багатоквартирному будинку літ. А-9 нежитлове приміщення під № 1 не значиться. За вищезазначеною адресою під № 1 значиться квартира (житлова площа 37,6 кв.м., загальна 71,5 кв.м.), яка розташована на першому поверсі та станом на 31.12.2012 року зареєстрована на праві приватної власності за фізичною особою. Згідно наданої копії технічної документації (технічного паспорту) на нежитлове приміщення № 1 за адресою: [ADDRESS] , на дату останньої інвентаризації, проведеної у 1994 році, у підвалі житлового будинку літ. А-9 значиться нежитлове приміщення без номеру, загальною площею 106,8 кв.м., відомості щодо реєстрації права власності та балансової належності на яке відсутні. Станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок літ. А-9 по вул. Уральська зареєстрований балансовою належністю за Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради від 19 червня 2003 року № 1549 та від 19 листопада 2003 року № 11/13, про що зроблено запис в обліковій книзі № 48 ЖЮ за реєстровим № 4815-119 (т. 1 а.с. 32). Подібна за змістом відповідь надавалась Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради також 16 квітня 2024 року за вих. № 4296 (т. 1 а.с. 29). Отже, судом встановлено, що в інвентаризаційній справі на житловий будинок літ. А-9 по [ADDRESS] взагалі не значиться нежитлове приміщення 1, загальною площею 106,8 кв.м., а у підвалі будинку значиться нежитлове приміщення без номеру, загальною площею 106,8 кв.м. При цьому порівнявши наданий Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради план підвалу житлового будинку літ. А-9 по [ADDRESS] , та план нежитлового приміщення 1, який міститься в технічному паспорті на нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] , що був використаний [PERSON] при реєстрації за ним 23 липня 2016 року права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, очевидним є те, що фактично це одне і те саме нежитлове приміщення. Експлікація нежитлового приміщення без номеру в підвалі житлового будинку літ. А-9 по [ADDRESS] , яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра, повністю відповідає експлікації нежитлового приміщення 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101), право власності на яке було 23 липня 2016 року зареєстровано за [PERSON] . Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що нерухоме майно нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., яке є предметом спору та є власністю територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, вибуло з її володіння поза її волею. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З урахуванням встановлених обставин справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе визнати, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська не ухвалювалось рішення від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Отже, реєстрація 23 липня 2016 року за [PERSON] права приватної власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101, відбулась на підставі документів, які містять усі очевидні ознаки їх підроблення, з метою незаконного заволодіння нерухомим майном. Судом також встановлено, що в подальшому, в цей же день, тобто 23 липня 2016 року, між третьою особою - [PERSON] та третьою особою - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстрований в реєстрі за № 604, відповідно до умов якого [PERSON] продав [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101 (т. 2 , а.с. 20). Факт укладення договору додатково підтверджується з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370709821 від 20 березня 2024 року, номер відомостей про речове право - 15546886 (т. 1 а.с. 45-46). 13 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 105, [PERSON] продав нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., відповідачу [PERSON] (т. 2 , а.с. 16) (т. 1 а.с. 53 (зворотній бік - 54)). Право власності на нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101), загальною площею 106,8 кв.м., на теперішній час зареєстровано за [PERSON] , номер відомостей про речове право 35479761. В свою чергу відповідач [PERSON] передав спірне нежитлове приміщення 1 в будинку [ADDRESS] в іпотеку третій особі - [PERSON] на підставі іпотечного договору від 27 лютого 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1285, та 27 лютого 2024 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження № 53889307. Вирішуючи позовні вимоги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про витребування [PERSON] на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлового приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача визначено статтею 388 ЦК України, відповідно до якої власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння поза їх волею, та коли такий набувач набув майно за відплатним договором. Власник має право витребувати майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його безвідплатно. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України). Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У статті 387 ЦК України закріплено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. У пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року роз`яснюється, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Як вже було зазначено вище, нерухоме майно нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., яке є власністю територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, вибуло з її володіння без її волі, та було набуто [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2004 року по справі № 2-632/2004, яке судом не ухвалювалось. Отже, [PERSON] не мав права відчужувати [PERSON] , а останній в свою чергу не мав права відчужувати на користь [PERSON] спірне нерухоме майно, яке насправді належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Надаючи оцінку у сукупності усім запереченням представника відповідача щодо добросовісності відповідача [PERSON] суд до уваги їх не бере та відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки на підтвердження таких доводів стороною відповідача не надано суду жодних доказів. Суд виходить з того, що особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений за відсутності у продавця права на відчуження. В даному випадку судом було встановлено, що [PERSON] розпорядився спірним майном не маючи законного права на нього. Крім того, слід враховувати, що якщо майно було набуте від особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках, а тому предмет спору підлягає витребуванню від володільця оскільки вибув з володіння власника майна поза його волею. Підсумовуючи вищезазначене суд констатує, що власник майна не має права на витребування майна з чужого незаконного володіння іншої особи за сукупності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути отримане за відплатним договором; в) власник має втратити володіння цим майном з власної волі. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що майно вибуло з володіння власника поза його волею, а тому ДМР має право на витребування майна з чужого незаконного володіння. Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відноситься до предмета спору та є явно необґрунтованими. За таких обставин, оскільки спірне нерухоме майно нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 кв.м., вибуло з володіння власника Територіальної громади міста Дніпра поза її волею та за відсутності жодних правових підстав, на підставі документів, які містять очевидні ознаки їх підроблення з метою незаконного заволодіння нерухомим майном, суд приходить до переконливого висновку, що слід витребувати у [PERSON] на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 1 в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 980092612101, а отже позовні вимоги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури слід стягнути судовий збір у розмірі 8 161,69 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 328, 346, 387, 388 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved