Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою-договором на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.06.2023 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, яку слід розуміти як кредитний договір №002/21031163-CK_SB. [PERSON] з 30.06.2023 є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий до заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/21031163-CK_SB. Умовами кредитного договору визначено, що ознайомившись з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «Таскомбанк», позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. Згідно умовами заяви-договору позичальнику встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 200000 гривень, а саме надані кредитні кошти в сумі 18000,00 грн з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом - 59 %; строк користування -12 місяців з автоматичною пролонгацією. Позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач перестав виконувати умови кредитного договору, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на 02.09.2025 становить 32203,05 грн, яка складається: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 18000,00 грн; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 14203,05 грн. На підставі викладеного вище, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/21031163-CK_SB від 30.06.2023 в сумі 32203,05 грн та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, згідно відмітки АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30 червня 2023 року АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписали Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank». Відповідно до умов заяви-договору [PERSON] просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні для власних потреб для зберігання коштів, виконання платіжних операцій, та оформити на його ім`я картку Master Card World Contactless; надати кредит на споживчі цілі у вигляді встановлення на поточному рахунку кредитного ліміту, що складає 200000 (двісті тисяч) гривень. Погоджується, що строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк, а також, що на кредит буде нараховуватися процентна ставка 59% річних. Довідка видана АТ «Таскомбанк» вказує на те, що [PERSON] з 30.06.2023 є власником поточного рахунку у валюті гривня № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору № 002/21031163-CK_SB від 30.06.2023, картка № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/21031163-CK_SB від 30.06.2023 укладеному з позичальником [PERSON] станом на 02.09.2025 рахується заборгованість 32203,05 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 18000,00 грн, заборгованість по відсотками 14203,00 грн Представником позивача надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № 002/21031163-CK_SB, з якої слідує, що [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення платежів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до умов заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank», позивачем було відкрито поточний рахунок та встановлено відповідачу [PERSON] кредитний ліміт та надано кошти в сумі 18000,00 грн. Зважаючи на те, що відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та по процентам слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість в сумі 32203,05 грн, яка складається: тіло кредиту 18000,00 грн та заборгованості по процентам 14203,05 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved