Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

22 грудня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 28 жовтня 2023 року [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронний кредитний договір № 7214819, відповідно до якого отримав кредит у сумі 5 500 грн строком на 360 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 1,99% від суми кредиту на день. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. 25 липня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало договір факторингу № 25.07/24-ф, яким передало право вимоги за кредитним договором № 7214819 ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відтак, усупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув наданий йому кредит та не сплатив відсотки за користування кредитом у строки, передбачені кредитним договором. Зважаючи на неможливість вирішення даного спору у добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав та просить стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 7214819 у розмірі 24 215,95 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5 500 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами нараховані первісним кредитором 8 974,90 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами нараховані позивачем 9 741,05 грн, а також суму сплаченого судового збору 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12 лютого 2026 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ «ПУМБ» інформацію, яка містить банківську таємницю. 27 січня 2026 року на виконання ухвали Варвинського районного суду Чернігівської області від АТ «ПУМБ» надійшла інформація, яка містить банківську таємницю. 28 січня 2026 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково. Обґрунтовує свою позицію неправомірним нарахуванням процентів за 89 календарних днів з 26 липня 2024 року(25 липня 2024 року дата укладення договору факторингу) до 22 жовтня 2024 року, адже фактор набув права вимоги лише в межах заборгованості визначеної в Реєстрі боржників станом на дату укладення договору факторингу та підписання Акту приймання-передачі, а право на нарахування процентів за період після дати укладення договору факторингу до фактора не перейшло, оскільки такі не існували на момент переходу прав та не були індивідуалізовані в Реєстрі боржників. Вказує, що посилання фактора на майбутню вимогу є безпідставним, з огляду на те, що кредитний договір був укладений до укладення договору факторингу, а за такого підходу договір факторингу не міг легітимізувати відступлення майбутніх процентів як самостійних грошових вимог, оскільки вони не виникають з нового договору, укладеного після факторингу, а є складовою вже існуючого кредитного зобов`язання. Також відповідач акцентує увагу суду на явно завищеному розмірі нарахованих процентів, що є несправедливими непропорційними та такими що порушують публічний порядок та підлягають зменшенню судом. Також вказує на завищеному та такому, що не відповідає критерію розумності розміру заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу. 29 січня 2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В якій сторона позивача посилається на ті ж доводи та аргументи що і в позовній заяві. Також додатково повідомляє, що згідно із п. 1.1. Договору факторингу N?25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Отже, враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу строк Договору N?7214819 про надання споживчого кредиту від 28 жовтня 2023 року не сплив, тож позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 89 календарних днів з 26.07.2024 року по 22.10.2024 року, в рамках кредитного договору та в межах строку користування кредитом. Також сторона позивача вказує, що підписуючи договір позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту, нараховані відсотки не містять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредитування, розмір яких визначено договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 100, 101), у прохальній частині позовної заяві та відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 10 зворот, 119). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 103), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 104). Причини неявки до суду не повідомляв. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 7214819 в електронній формі відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 5 500 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки передбачені Договором (а.с. 15-19). Умови договору детально викладені в пунктах 1.1-1.8.2, 2.1, 6.4.1, 6.4.2 договору. Зокрема, сума кредиту 5 500 грн; строк договору - 360 днів, з 28 жовтня 2023 року до 22 жовтня 2024 року; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка 0,995% в день та надається за умов якщо споживач до 17 листопада 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою; кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] ; за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 150 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 55 грн починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Договір та Графік платежів підписано [PERSON] 28 жовтня 2023 року, о 21:30:25, за допомогою одноразового ідентифікатора С4979, відправленого йому на номер мобільного телефону (а.с. 20). Паспорт споживчого кредиту також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4979 та дублює інформацію умов зазначених в кредитному договорі (а.с. 21, 22). Довідкою № 20240809-2.5 від 09 серпня 2024 року ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 23-26), що є фінансовою установою, яка має право на надання платіжних послуг, відповідно до Договору № 190122-1 від 19 січня 2022 року (а.с. 27, 28), підтверджується переказ коштів у сумі 5 500 грн на рахунок № [NUMBER] від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 28 жовтня 2023 року (запис №23). На виконання ухвали суду з АТ «ПУМБ» надійшла інформація про те, що на ім`я [PERSON] відкрита платіжна картка №5355-2800-2102-5141, та була проведена операція на суму 5 500 грн 28 жовтня 2023 року з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ» (а.с. 106, 107). Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 7214819 виконало в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С4979. На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання споживчого кредиту відповідного права вимоги до позичальника, - відповідача по справі, до матеріалів справи додано наступні документи. Копія Договору факторингу №25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнт, відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактору, права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредиторами та боржниками (а.с. 29-36). Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу №25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На належне виконання вищевказаного положення Договору факторингу, сторонами угоди 25 липня 2024 року було укладено акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року (а.с. 36 зворот), згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 4 088, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», у тому числі, і щодо заборгованості відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Кредитним договором № 7214819 на загальну суму 14 474,90 грн, який включений у відповідний Реєстр боржників за № 1687 (а.с. 41,42). При цьому, суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», скасований, відповідачем не надано. Щодо вказаного відступлення права вимоги [PERSON] було повідомлено електронним зв`язком, шляхом направлення на його електронну адресу, відповідного повідомлення (а.с. 38). Платіжною інструкцією доводиться Факт виконання зазначених умов договору факторингу, здійснення оплати в національній валюті № 5534, № 5535, № 5536, № 5537 від 29 липня 2024 року (а.с. 39, 40). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до позивача за договором № 7214819 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним 28 жовтня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем права відповідної грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 7214819, укладеним 28 жовтня 2023 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» щодо заборгованості у розмірі 14 474,90 грн, з яких: 5 500 грн сума кредиту та 8 974,90 грн сума відсотків за користування кредитом. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 64). Відповідно до розрахунку заборгованості виготовленого первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», сума заборгованості на дату відступлення згідно кредитного договору № 7214819 від 28 жовтня 2023 року складає 14 474,90 грн, з яких: 5 500 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 974,90 грн заборгованість за відсотками нарахованими за період з 28 жовтня 2023 року по 18 січня 2024 року (82 дні). Проценти нараховувалися первісним кредитором за ставкою 1,99% в день, що відповідає умовам кредитного договору та вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (а.с. 43-48). З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами з 19 січня 2024 року по 24 липня 2024 року первісним кредитором не нараховувалася. Відповідно до розрахунку заборгованості виготовленого позивачем по справі ТОВ ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» здійснив донарахування заборгованості за процентами за період з 26 липня 2024 року до 22 жовтня 2024 року (89 календарних днів), що становить 9 741,05 грн (а.с. 49, 50). Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по процентам за період з 26 липня 2024 року до 22 жовтня 2024 року нараховані після укладення договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, суд бере до уваги наступне. Як було зазначено вище, відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17). З огляду на вказане, суд критично ставиться до доводів сторони відповідача, щодо неправомірного нарахувння процентів за 89 календарних днів, за період з 26 липня 2024 року до 22 жовтня 2024 року. Та вважає, що у зв`язку із набуттям права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою виникне в майбутньому, та невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, позивач правомірно в межах строку дії кредитного договору за 89 календарний день (з 26 липня 2024 року по 22 жовтня 2025 року) має право нарахувати проценти за користування кредитом. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у справі 742/605/25. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості розміру процентів, заявлених позивачем до стягнення, суд бере до уваги наступне. Згідно п. 1.5.1 Договору про надання споживчого кредиту визначена стандартна процентна ставка в розмірі 1,99% в день та застосується в межах строку кредиту. Пунктом 1.5.2 Договору передбачена знижена процентна ставка 0,995% та застосовується за умови сплати коштів у сумі не менше першого платежу або здійснення часткового дострокового повернення кредиту, однак матеріали справи не містять такого зарахування коштів стороною відповідача, відтак нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Так, суд наголошує, що за будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату процентів, які встановлені в договорі та які відповідач при його підписанні добровільно погодився сплатити. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 7214819, укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 28 жовтня 2023 року, тобто до набрання чинності Законом № 3498-ХІ (24.12.2023). Ураховуючи пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (з 24.12.2023 по 21.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 22.04.2024 по 14.08.2024 включно). Визначаючи розмір заборгованості за процентами за кредитним договором № 7214819 від 28 жовтня 2023 року, суд виходить з наступного. Згідно з карткою обліку договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором № 7214819 від 28 жовтня 2023 року заборгованість за процентами за період з 28 жовтня 2023 року по 18 січня 2024 року становить 8 974,90 грн (5 500 грн х 1,99% х 82 дні). Проценти нараховувалися первісним кредитором за ставкою 1,99% в день, що відповідає умовам кредитного договору та вимогам Закону України «Про споживче кредитування». З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами з 19 січня 2024 року по 24 липня 2024 року первісним кредитором не нараховувалася. За період з 26 липня 2024 року по 19 серпня 2024 року, відповідно до п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5%, а тому заборгованість за процентами становить 2 062,50 грн (5 500 грн х 1,5% х 25 днів). За період з 20 серпня 2024 року по 22 жовтня 2024 (останній день дії договору), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,0%, а тому заборгованість за процентами становить 3 520 грн (5 500 грн х 1,0% х 64 днів). Таким чином, загалом розмір заборгованості за кредитним договором № 7214819 від 28 жовтня 2023 року за період 28 жовтня 2023 року по 22 жовтня 2024 року становить 20 057,40 грн (5 500 грн (за тілом кредиту) + 8 974,90 грн (проценти нараховані первісним кредитором) + 2 062,50 + 3 520 (проценти нараховані позивачем). Враховуючи те, що отримавши кредитні кошти, відповідач погодився сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України, суд здійснив розрахунок процентів з урахуванням положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» то позов підлягає задоволенню частково. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2 006, 47 грн (2 422,40 х 82,83%). Крім того, позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правової допомоги, укладеного позивачем з адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 51, 52); копію свідоцтва, ордер адвоката Столітнього М.М. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 54, 55); заявку № 13693 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 56, 57); копією акту № 13693 прийомупередачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 58); копію зразка заповнення платіжного доручення на суму 10 000,00 грн (а.с. 53). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відповідач у відзиві заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі. Мотивує тим, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. Враховуючи критерії добросовісності, розумності та справедливості, просить суд зменшити розмір судових витрат на правову допомогу. З огляду на наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, розмір задоволених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 5 000грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). На підставі наведеного,

Outcome: partial