Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

16.12.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через канцелярію суду надійшла позовна заява[PERSON] , подана в його інтересах представником, адвокатом Колодієм Артемом Сергійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000537 від 22.09.2023; ордер на надання правничої допомоги серії ВО №1125538 від 08.12.2025),до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 19 травня 2014року, виконавчим комітетом Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис №07. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що з початку 2022 року він фактично не проживає із своєю дружиною [PERSON] , оскільки у зв`язку із необхідністю працевлаштування виїхав за межі території України, а саме в Лондон (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Iрландії), а його дружина залишилася проживати в с. Голгоча Тернопільського району Тернопільської областi разом з їхніми малолітніми дітьми. 3 того часу вони з дружиною більше не бачилися та майже не спілкувалися, а якщо i спілкувалися, то виключно з приводу виховання та утримання їх спільних малолітнiх дiтей, адже протягом цього проміжку часу він не цікавився її житгям, а вона його. Позивач зазначає, що на даний час у них відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння і зовсім різні погляди на життя, та й взагалі протягом вказаного проміжку часу вони i не намагалися відновити якісь зв`язки та сімейні стосунки. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено, їх шлюб фактично припинив своє існування, а відтак позивач вважає, що ці зміни, які відбулися у їхньому із відповідачкою подружньому житті, унеможливлюють їх спільне проживання як чоловiка та дружини. Ухвалою від 19.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 10 год. 00 хв. 15 січня 2026 року (арк.спр.26-27). 14.01.2026 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області від представника позивача [PERSON] , адвоката Колодія А.С. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 14.01.2026 у задоволенні цього клопотання відмовлено з підстав невідповідності вимогам, встановленим процесуальним законодавством. 15.01.2026 у судове засідання сторони не з`явилися. Відповідачка відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. Про дату та час судового засідання належним чином був повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштове відправлення, яким відповідачці направлено позов з копіями доданих до нього документів, з копією ухвали суду про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик повернулося 30.12.2025 з позначкою «вручено особисто» з проставленням дати та підпису одержувача. (арк.спр.30). Ухвалою суду від 15.01.2026 судове засідання відкладене на 05 лютого 2026 року на 12 год. 00 хв. 16.01.2026 від представника позивача [PERSON] , адвоката Колодія А.С., надійшло клопотання, в якому він просить провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі. 29.01.2026 від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає, строк на примирення просить не надавати. 05.02.2026 у судове засідання сторони не з`явилися, попередньо клопотали про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) зареєстрували шлюб 19 травня 2014року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 07. Це підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області 19 травня 2014 року. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк.спр.12). У шлюбі народилася двоє дітей: -дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданевиконавчим комітетом Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис №08 від 24.06.2015 (арк.спр.17). -дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданевиконавчим комітетом Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис №01 від 22.01.2018 (арк.спр.20). Позивач вказує у позовній заяві, що він з 2022 року перебуває за кордоном, а відповідачка разом з дітьми знаходиться в Україні, їхній з відповідачкою шлюб носить формальний характер, наявні різні погляди на життя, спору про поділ майна на момент подачі позову між ними немає, вжиття заходів щодо примирення подружжя не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини мають місце протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, тому позивач просить суд не вживати заходів для примирення (арк.спр.2). Відповідачка визнає позов, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати (арк.спр.41). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 109 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON] , суд виходить з того, що сторони фактично не підтримують сімейних, подружніх відносин, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, отже шлюб носить формальний характер і вже фактично перестав існувати. Оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, то його припинення шляхом розірвання є підставним, якщо має місце стійкий розлад подружніх відносин. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу, за ініціативою цієї сторони. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази про можливість збереження сім`ї відсутні, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, відтак шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Питання про розподіл судових витрат позивачкою у позові не ставилося, тому суд його не вирішує. На підставі ст. ст. 110, 111, 112, 115 СК України,

Outcome: approved