Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулось до Бориславського міського до суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір № 0090/980/2163799/20, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання за вказаним договором. 24 березня 2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, згідно якого «ОТП БАНК» відступила на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитним договором від 17 листопада 2020 року № 0090/980/2163799/20. За договором факторингу сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 14420,37 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8055,00 грн; заборгованість по відсотках - 6365,37 грн . Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2025 року вказана позовна заява (справа № 438/2038/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 6 січня 2026 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/2038/25. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Призначено судове засідання на 20 січня 2026 року. У судові засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі товариств, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Конверти з рекомендованими повідомленнями та судовими повістками з повідомленням про судові засідання, направлені адресу [PERSON] , повернулися до суду із відмітками «За закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», «повернуто за закінченням терміну зберігання, що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 7 листопада 2020 року між AT «ОТП Банк» та [PERSON] підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0090/980/2163799/20 та Паспорт споживчого кредиту. У Заяві-анкеті визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договором. На дату укладення Заяви анкети акційна процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду з моменту підписання Заяви-анкети до 31 січня 2021 року, становить: 1,66 % (в місяць; стандартна процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду з 1 лютого 2021 року до припинення договору, становить 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Гранична дата погашення: числа кожного місяця.. Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт: 1) підтверджує, що клієнта перед укладенням договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту. Відповідно до умов договору позичальником було отримано картку № [NUMBER] . Згідно з випискою з рахунку приватного клієнта [PERSON] № 0090/980/2163799/20 за період з 17 листопада 2020 року по 24 березня 2023 року відповідач користувався кредитним лімітом, однак не виконував належно взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, в розмірі 14420,37 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8055,00 грн; заборгованість по відсотках - 6365,37 грн. 24 березня 2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою A.B., зареєстрований в реєстрі за № 265, за яким АТ «ОТП БАНК» відступило на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором від 17 листопада 2020 року № 0090/980/2163799/20. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23, реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 24/03/23, до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги за договором кредиту від 17 листопада 2020 року № 0090/980/2163799/20 на загальну суму 14420,37 грн, з яких: 8055,00 грн сума боргу за тілом кредити, 3665,37 грн - сума боргу по відсотках. Згідно з платіжною інструкцією від 24 березня 2023 року № 46 ТОВ «Брайт Інвестмент» здійснило плату АТ «ОТП БАНК» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24/03/23 в сумі 7155000,00 грн. 27 листопада 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» направило [PERSON] вимогу від про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2020 року № 0090/980/2163799/20 на загальну суму 14420,37 грн, з яких: 8055,00 грн сума боргу за тілом кредити, 3665,37 грн - сума боргу по відсотках. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 1 липня 2025 року № 43115064, укладений ТОВ «Брайт Інвестмент» та Адвокатським бюро «Ольги Клещ», детальний опис робіт (наданих послуг) за вказаним договором, акт № 0090/980/2163799/20 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), платіжну інструкцію від 25 грудня 2025 року № 3767 про перерахування позивачем 5000,00 грн Адвокатському бюро «Ольги Клещ» згідно акта № 0090/980/2163799/20 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до договору 1 липня 2025 року № 43115064. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved