Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 16.05.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №16.05.2025-100000085, відповідно до умов якого Товариство надало позичальнику кредит у сумі 12 000 грн, строком на 184 днів, із процентною ставкою 1% за 1 день, з комісією 20% від суми кредиту 2 400 грн, з датою повернення 25.11.2025. Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 42 480 грн, яка складається з: 12 000 грн - заборгованості по тілу кредиту; 22 080 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 2 400 грн комісії; 6 000 грн неустойки. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, у позовній заяві просили розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково заперечив проти позовних вимог позивача. Вказав, що визнає борг по тілу кредиту в сумі 12000 грн. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, оскільки вони завеликі, а також комісії, неустойки. Вказав, що раніше теж брав кредит в цієї організації, який вчасно повернув. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.05.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №16.05.2025-100000085, який підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), містить реквізити та підписи сторін. Відповідно до умов кредитного договору (Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) ТОВ «Споживчий Центр» надало [PERSON] кредит в сумі 12 000 грн, строком на 184 днів з дати його надання, із процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом, з комісією 2 400 грн, дата повернення кредиту 15.11.2025 (пункти 2, 3, 4, 6, 7 Договору). Відповідно до п.6 Договору процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п.7 Договору комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 2400 грн 00 коп. Коміся розраховується шляхом множення суми Кредиту на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно Договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 та довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №21-2611 від 26.11.2025 вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» на виконання умов кредитного договору №16.05.2025-100000085 перерахувало відповідачу 16.05.2025 грошові кошти на суму 12 000 грн. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 42 480 грн, яка складається з: 12 000 грн - заборгованості по тілу кредиту; 22 080 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 2 400 грн комісії; 6 000 грн неустойки. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідач не заперечує, що отримував кредитні кошти в позивача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Довідка-Розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] надана суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою тіла кредиту, нарахованими процентами та комісією. У той же час, сума заборгованості відповідача за неустойкою стягненню не підлягає. Вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 6 000 грн не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає чинному законодавству. Відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась і триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована в період дії воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку його сплати на користь ТОВ «Споживчий Центр». Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №16.05.2025-100000085 в розмірі 36 480 грн, з яких 12 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 22 080 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 2 400 грн комісія (12 000 + 22 080 + 2 400 = 36 480). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий Центр» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково в розмірі 36 480 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 42 480 грн. Позов задоволено на суму 36 480 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2 080,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial