Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 24.09.2021 року в сумі 25762,01 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 24.09.2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 483620310, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію. Банк виконав умови договору, позичальник належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 25762,01 грн., з яких: 12 399,85 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3,10 грн. заборгованість по відсотках; 13 359,06 грн. заборгованість по комісії. За таких обставин, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 29.10.2025 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло. Відповідач повідомлений про судовий розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів (доказів) у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.09.2021 року [PERSON] підписано оферту, відповідно до якої він запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту № 483620310, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення даної угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 24739,00 грн., процентна ставка 0,01 %, тип ставки фіксована, строк кредиту 24 місяці. Дата повернення кредиту вказана до 27.09.2023 року. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа банк» на АТ «Сенс Банк». На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав та відповідно до копії меморіального ордеру № 578110726 від 27.09.2021 року банк перерахував позичальнику 24 739,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 2 статті 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за період з 24.09.2021 по 15.09.2025 року відповідач користувався кредитними коштами, не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював належні щомісячні погашення по кредиту. З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.08.2025 року за договором кредиту № 483620310 від 24.09.2021 року, загальна сума заборгованості за кредитом становить 25762,01 грн. з яких: 12 399,85 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3,10 грн. заборгованість по відсотках; 13 359,06 грн. заборгованість по комісії. 03.04.2025 року АТ «Сенс Банк» на адресу відповідача було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань стосовно погашення заборгованості за кредитним договором № 483620310 від 24.09.2021 року. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що судом встановлено укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, погодження умов кредиту між сторонами, встановлено факт неповернення відповідачем коштів у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з боржника отриманого ним та непогашеного тілу кредиту 12 399,85 грн. та 3,10 грн. заборгованість по відсотках, а всього 12 402,95 грн. Щодо стягнення комісії за договором кредиту, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача суму комісії за обслуговування кредиту в розмірі 13359,06 грн., згідно розрахунку заборгованості. Натомість частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, оскільки за законом послуги надання та обслуговування кредиту повинні надаватись безоплатно, пункт про нарахування комісії за обслуговування кредиту є нікчемною, а тому нарахування заборгованості за цією комісією в сумі 13 359,06 грн. є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 48,14 % (12 402,95 грн. х 100 : 25762,01 грн.), то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 1166,14 грн. (2422,40 грн. х 48,14).

Outcome: partial