Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа №481/1081/25 за позовом представника Андрущенка М.В., який діє в інтересах ТОВ "Іннова Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 січня 2026 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики №2967330224 від 07.02.2024 року у розмірі 31020 (тридцять одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок. 26.01.2026 на через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді від 27.01.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні. Учасники належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд відповідач не повідомив, представник позивача просив провести розгляд заяви без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судомне вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у частинах 4-6 вказаної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06.07.2015 у справі «Заїченко проти України», зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Як вбачається з виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, змінено найменування позивача з ТОВ «Іннова фінанс» та ТОВ «Іннова-Нова». Згідно Договору про надання правничої допомоги від 06.05.2025 №06-05/2025, заявки №3550903563 про надання послуг від 26.05.2025, акту №3550903563 приймання - передачі наданих послуг до вказаного договору від 23.01.2026, ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1685789 від 08.05.2025, адвокат Андрущенко М.В. здійснював представництво позивача ТОВ «Іннова Фінанс». Згідно платіжної інструкції №24 від 23.01.2026, ТОВ «Іннова-Нова» сплатило адвокату Андрущенку М.В. кошти у сумі 5000,00 грн. Отже, дані докази підтверджують факт отримання позивачем правничої допомоги і понесення таких витрат в розмірі 5000, 00 грн. Відтак, беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт і послуг, час, витрачений зазначеним об`єднанням на надання послуг та обсяг таких послуг, те, що представником позивача заявлено відповідне клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, жодного заперечення від відповідачки щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило, суд, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved