Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

05 листопада 2025 року заявник [PERSON] звернулася до Нововолинського міського суду Волинської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . З дня його смерті відкрилася спадщина на його майно. Вона, як дружина померлого, має право на спадщину після нього за законом першої черги спадкоємців згідно ст. 1261 ЦК України. Вона прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки мала зареєстроване місце постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В склад спадкової маси після [PERSON] входить його частка власності на житлову квартиру [ADDRESS] , а також на житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0.25 га, власником яких була мати спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] відсутній, а право власності [PERSON] на присадибну земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.10.2014 року серія [NUMBER] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається із заповіту від 19.09.2014 року [PERSON] заповіла синові [PERSON] все своє майно. Родинні стосунки [PERSON] з [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00054373964 від 24.10.2025 року. Звернувшись до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину на земельну ділянку площею 0.25 га, яку [PERSON] заповіла [PERSON] , заявник отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини (день смерті спадкодавця [PERSON] ) не був зареєстрований разом зі спадкодавцем, і не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , а заявник також не подала таку заяву про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії протягом строку, що залишився до закінчення 6 місяців з часу відкриття спадщини, тому спадщина після [PERSON] вважається не прийнятою. Заявник зазначає, що фактично її чоловік [PERSON] і вона з квітня 2000 року постійно проживали з матір`ю її чоловіка [PERSON] до дня смерті останньої, за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, обробляли город, доглядали [PERSON] , так як вона потребувала фізичної допомоги через поганий стан здоров`я та фізичну немічність (померла у віці 89 років), доглянули її до смерті та здійснили поховання в с. Бужанка. Тому [PERSON] і заявник вважали, що він прийняв спадщину після матері. Однак, через неможливість надати документальне підтвердження постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] до часу відкриття спадщини після неї та відмову нотаріуса через це у видачі свідоцтва про право на спадщину, заявник змушена звернутися до суду за встановленням цього юридичного факту, що має значення для підтвердження прийняття спадщини її чоловіком [PERSON] після [PERSON] . У зв`язку з цим, просить суд постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини після неї за адресою: [ADDRESS] Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 10 листопада 2025 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтвердила обставини, на які вона посилалася у своїй заяві при зверненні до суду, зазначила, що вказані обставини можуть бути підтверджені свідками та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на день смерті останньої. У судове засідання законний представник заінтересованої особи [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував щодо задоволення вимог заявника. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що постійно проживає у с. Бужанка Володимирського району Волинської області та її домоволодіння розташоване поруч з будинком, у якому проживала [PERSON] , земельні ділянки свідка та [PERSON] мають спільну межу. З [PERSON] упродовж тривалого часу проживав її син [PERSON] разом з дружиною заявником у справі [PERSON] , проживали із спадкодавцем однією родиною, вели спільне господарство, доглядали за будинком та земельною ділянкою, [PERSON] потребувала постійної допомоги та догляду, в зв`язку з чим син останньої [PERSON] постійно проживав із матір`ю та доглядав її. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що постійно проживає у с. Бужанка Володимирського району Волинскої області та була сусідкою померлої [PERSON] , а також повідомила суду, що постійно бачила у домоволодінні останньої її сина [PERSON] разом з дружиною, [PERSON] та [PERSON] постійно проживали з [PERSON] упродовж тривалого часу; оскільки остання потребувала стороннього догляду та допомоги, хворіла та перебувала у похилому віці, син та невістка її доглядали цілодобово, проживали однією родиною та вели спільне господарство. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши пояснення заявника та свідків, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних правовідносин та застосовує до них такі норми права. 01 квітня 1951 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області актовий запис № 2. Прізвища після реєстрації шлюбу: [PERSON] , [PERSON] . Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00054384884 від 25 жовтня 2025 року (а.с. 10). [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00054373964 від 24 жовтня 2025 року (а.с. 11). 29 листопада 1975 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 листопада 1975 року Нововолинським міським відділом ЗАГС Волинської області (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Бужанківської сільської ради Іваничівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] , 20 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис № 15 (а.с. 5). [PERSON] помер [INFO] , про що 03 грудня 2014 року складено підповідний актовий запис № 630, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області (а.с. 6). При ухваленні рішення у справі суд враховує відповідь Нововолинської державної нотаріальної контори, що станом на 16.01.2026 року заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , не надходили. Спадкові справи на майно померлої [PERSON] та померлого [PERSON] не заводилися (а.с. 64). В склад спадкової маси після [PERSON] входить його частка власності на житлову квартиру [ADDRESS] , набуте на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого органом приватизації згідно розпорядження № 609 від 06.11.2007 року (а.с. 34), а також на житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0.25 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 0721180401:01:003:0091, власником яких була мати спадкодавця [PERSON] . Правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] відсутній, а право власності [PERSON] на присадибну земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.10.2014 року серія [NUMBER] (а.с. 15) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16). Як вбачається із заповіту від 19.09.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 100, [PERSON] на випадок своє смерті зробила таке заповітне розпорядження: все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на яке вона матиме право по закону, заповіла [PERSON] (а.с. 9). Із довідки виконавчого комітету Поромівської сільської ради № 301 від 18.09.2025 вбачається, що спадкодавець гр. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по день смерті. Разом із спадкодавцем, на день її смерті, за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Пережилого подружжя немає. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався секретарем Бужанківської сільської ради Іваничівського району Волинської області 19 вересня 2014 року, реєстровий номер № 100 (а.с. 17). Відповідно до акта опитування в [ADDRESS] від 16 вересня 2025 року, в ході опитування 16 вересня 2025 року односельців покійної [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] було встановлено, що дійсно разом з нею постійно проживали (без реєстрації) та допомагали її син [PERSON] (помер [INFO] ) та невістка [PERSON] з 2010 по 2014 роки, а також вели разом спільне домашнє господарство до дня її смерті та здійснили її поховання. Дані факти підтвердили наступні громадяни (сусіди): [PERSON] , [PERSON] (а.с. 18). За нормами статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справа про спадкування» роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження Встановлення факту зазначеного заявником у заяві породжує для неї правові наслідки, необхідні [PERSON] для оформлення нею спадкових прав щодо майна померлого чоловіка та його матері. Крім того, ухвалюючи рішення, суд враховує, що відсутній позасудовий порядок встановлення заявленого факту, а законний представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечує щодо задоволення вимог заявника, що підтверджується заявою опікуна останньої [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні достатні підстави для встановлення того факту, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved