Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1250-7061 від 05.08.2023 (далі - «кредитний договір»), відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 7000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3 % в день. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому виникла заборгованість у розмірі 69625грн. Проте, позивач прийняв рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності та часткового списання заборгованості, а тому заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 35000 грн, з яких: 7000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 28000 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав клопотання про розгляд цієї справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідачка не скористалася, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1250-7061 від 05.08.2023, у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит на наступних умовах: сума кредиту - 7000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 день; знижена % ставка - 2,5 % в день; стандартна % ставка 3 % в день. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. Отже внаслідок порушення відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом утворилась заборгованість у розмірі 69625 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Разом з тим, позивачем у позові заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 35000 грн, з яких: 7000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 28000 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором А3062. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Умовами договору встановлено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, який останній вказав у договорі про відкриття кредитної лінії. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачеві суму кредиту 05.08.2023 у розмірі 7000 грн на зазначену у договорі платіжну картку відповідача [NUMBER] за допомогою системи LiqPay, що підтверджується довідкою та листом про перерахування коштів по платежам. Виписки з карткового рахунку [PERSON] , яка б підтверджувала, що вказані кошти не отримувались, стороною відповідача не надано. Таким чином, суд доходить висновку, що докази про отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими та підтверджують виникнення кредитних відносин між сторонами. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 7000 грн. Позивач зазначає, що заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами складає 62625 грн., з яких просить стягнути 28000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним договором позики та зазначає наступне. Відповідно до частини 5 статті 8ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023). Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023 року. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 30.05.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 % Кредитний договір №1250-7061 був укладений 05.08.2023 терміном на 300 днів, тобто, до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на вказаний кредитний договір. Тому суд здійснює розрахунок відповідно до норми зазначеного закону. З 05.08.2023 року по 24.12.2023 року нарахована сума відсотків позивачем становить 29085 грн. В цій частині суд погоджується з розрахунком позивача. З 24.12.2023 року до 22.04.2024 року включно із розрахунку денної процентної ставки 2,5 % на залишок кредитних коштів що становить (7000 грн.*2,5 % *120 днів) 21000 грн. З 22.04.2024 року до 30.05.2024 року включно із розрахунку денної процентної ставки 1,5 % на залишок кредитних коштів (7000 грн. *1,5 %) *39 днів) 4095 грн. Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами, за період кредитування з 05.08.2023 року по 30.05.2024 року включно, становить 54180 грн. (29085 грн.+ 21000 грн. + 4095 грн.), а не 62265грн., як зазначає позивач. Заявлена позивачем сума до стягнення - 28000 грн. не перевищує суму розрахованої судом заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відтак, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у сумі 35000 грн, з яких: 7000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 28000 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved