Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що він власником автомобіля LEXUS LS 460, реєстраційний номер: [NUMBER] , цей факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим 02.02.2008 р. Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області. В березні 2025 року при зверненні до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях з метою отримання інформації про автомобіль та перереєстрації, йому було повідомлено, що на автомобіль накладено арешт. Ця інформація міститься у відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях на адвокатський запит (вих. № 31/29/14/302-аз/10-2025-303-2025 від 01.04.2025). Згідно з цією відповіддю, підставою для накладення арешту було вказано: «-арешт та/або заборона на відчуження: ГУ МВД Одесса, вих. 4/4278 від 10.05.2011 р., СУ ГУМВС в Одеській області.» Інформація про вищевказане обмеження була внесена 16.05.2011 р. співробітником підрозділу Державтоінспекції МВС України, яка, як зазначено у відповіді РСЦ ГСЦ МВС, була ліквідована у листопаді 2015 року. РСЦ ГСЦ МВС також повідомив, що новоутворені структурні підрозділи Головного сервісного центру МВС утворено не в порядку правонаступництва, і документи, на підставі яких співробітниками Державтоінспекції МВС України у 2011 році були внесені відомості про обмеження на транспортних засобах, на зберігання до РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) не передавалися. З метою з`ясування підстав та обставин накладення зазначеного арешту, а також його подальшого скасування, адвокатом Моньком Євгеном Миколайовичем було направлено адвокатський запит до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.05.2025 р. У відповідь на вищезгаданий запит, 16.05.2025 р. Слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області надало відповідь від 16.05.2025 р. вих. № 27432-2025, в якій повідомило про неможливість надання запитуваних документів, оскільки у запиті не зазначено номер кримінальної справи (копія відповіді додається). Оскільки Слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, як правонаступник Слідчого управління ГУМВС в Одеській області, не може ідентифікувати кримінальну справу, в рамках якої було накладено арешт на автомобіль за вихідним номером та датою документа, це фактично свідчить про те, що відсутні будь-які правові підстави для збереження арешту. Адвокатом було направлено повторний адвокатський запит від 18.06.2025 р., в якому було зазначено на відсутності інформації про номер кримінальної справи та на ухиленні від прямого обов`язку надати інформацію, встановленого законом. На повторний адвокатський запит Слідче управління ГУНП в Одеській області надало відповідь вих. № 79853-2025 від 30.06.2025 р., що Слідчим управлінням ГУНП проведено вичерпні заходи щодо встановлення номеру кримінального провадження, в межах якого накладено арешт на транспортний засіб «LEXUS LS 460». Зокрема, було надано запит до УЛАП ГУНП в Одеській області (вих. № 60794-2025 від 25.06.2025), за результатами якого встановлено, що вказаний транспортний засіб на обліку в інформаційній підсистемі "Гарпун" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" не перебуває. Також, було надано запит до Головного сервісного центру МВС (вих. № 74334-2025 від 25.06.2025). Листом РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях № 31/29/14-13335-2025 від 26.06.2025 встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів та наявною інформацією станом на 26.06.2025 відсутня інформація про номер кримінального провадження (кримінальної справи), в межах якого в 2011 році накладено арешт на транспортний засіб. Крім того, Слідче управління ГУНП в Одеській області повідомило, що перевірити журнали вхідної та вихідної кореспонденції СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за 2011 рік з метою встановлення, в рамках якої саме кримінальної справи виносилась постанова про накладання арешту № 4/4278 від 10.05.2011, не виявилось можливим у зв`язку з тим, що на підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, строк зберігання реєстраційних журналів, карток, електронних баз даних вхідних, вихідних та внутрішніх документів становить 3 роки. У зв`язку з викладеним, надати запитувану інформацію неможливо. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що арешт на майно, який був накладений ще у 2011 році, наразі є безпідставним та таким, що не має правової легітимності, оскільки уповноважений орган, який його ініціював, не володіє інформацією про його підстави та мету. Просить суд скасувати арешт, накладений на автомобіль марки LEXUS, модель LS 460, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (VIN) [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2025 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України. 30.04.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника ГУНП в Одеській області Ясинецької Ю.А., в якому відповідач зазначив, що ГУНП в Одеській області не є правонаступником ГУМВС України в Одеській області, а отже є неналежним відповідачем по справі. У судове засідання сторони не з`явились, представники позивача та відповідача подали відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «LEXUS LS 460», реєстраційний номер: [NUMBER] . Позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях з метою отримання інформації про автомобіль, на що отримав відповідь, що на автомобіль накладено арешт. Згідно із відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях на адвокатський запит (вих. № 31/29/14/302-аз/10-2025-303-2025 від 01.04.2025) підставою для накладення арешту зазначено: «-арешт та/або заборона на відчуження: ГУ МВД Одесса, вих. 4/4278 від 10.05.2011 р., СУ ГУМВС в Одеській області.» Інформація про вищевказане обмеження була внесена 16.05.2011 р. співробітником підрозділу Державтоінспекції МВС України, яка, як зазначено у відповіді РСЦ ГСЦ МВС, була ліквідована у листопаді 2015 року. РСЦ ГСЦ МВС також повідомив, що новоутворені структурні підрозділи Головного сервісного центру МВС утворено не в порядку правонаступництва, і документи, на підставі яких співробітниками Державтоінспекції МВС України у 2011 році були внесені відомості про обмеження на транспортних засобах, на зберігання до РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) не передавалися. 06.05.2025 р. адвокатом Моньком Євгеном Миколайовичем було направлено адвокатський запит до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області. 16.05.2025 р. Слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області надало відповідь, в якій повідомило про неможливість надання запитуваних документів, оскільки у запиті не зазначено номер кримінальної справи (копія відповіді додається). 18.06.2025 р. адвокатом Моньком Євгеном Миколайовичем було направлено повторний адвокатський запит, в якому було зазначено на відсутності інформації про номер кримінальної справи та на ухиленні від прямого обов`язку надати інформацію, встановленого законом. 30.06.2025 р. Слідче управління ГУНП в Одеській області надало відповідь вих. № 79853-2025 про те, що Слідчим управлінням ГУНП проведено вичерпні заходи щодо встановлення номеру кримінального провадження, в межах якого накладено арешт на транспортний засіб «LEXUS LS 460». Зокрема, було надано запит до УЛАП ГУНП в Одеській області (вих. № 60794-2025 від 25.06.2025), за результатами якого встановлено, що вказаний транспортний засіб на обліку в інформаційній підсистемі "Гарпун" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" не перебуває. Також, було надано запит до Головного сервісного центру МВС (вих. № 74334-2025 від 25.06.2025). Листом РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях № 31/29/14-13335-2025 від 26.06.2025 встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів та наявною інформацією станом на 26.06.2025 відсутня інформація про номер кримінального провадження (кримінальної справи), в межах якого в 2011 році накладено арешт на транспортний засіб. Крім того, Слідче управління ГУНП в Одеській області повідомило, що перевірити журнали вхідної та вихідної кореспонденції СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за 2011 рік з метою встановлення, в рамках якої саме кримінальної справи виносилась постанова про накладання арешту № 4/4278 від 10.05.2011, не виявилось можливим у зв`язку з тим, що на підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, строк зберігання реєстраційних журналів, карток, електронних баз даних вхідних, вихідних та внутрішніх документів становить 3 роки. У зв`язку з викладеним, надати запитувану інформацію неможливо. Отже, спроби скасувати арешт в позасудовому порядку результату не дали, а перебування майна під арештом позбавляє позивача можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своїм майном. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Арешт на автомобіль було накладено на підставі положень КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19), спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Скасування арешту майна, накладеного у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин. Крім того, у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала загальний висновок щодо неможливості вирішення за правилами кримінального судочинства питання про звільнення майна з-під арешту після закриття кримінального провадження постановою органу досудового розслідування. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, на підставі викладеного, враховуючи неможливість скасування арешту в іншому порядку, а також те, що зазначений арешт не стосується власника майна та порушує його законні права, перешкоджаючи реалізації права вільно володіти та розпоряджатись належним майном, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо доводів ГУНП в Одеській області стосовно неналежного відповідача, суд зазначає наступне. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна(постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19). Арешт на автомобіль був накладений ГУМВС в Одеській. 16 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Одеській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема ГУМВС України в Одеській області. Отже, Головне управління Національної поліції в Одеській області, як орган, до якого перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився, є правонаступником ГУ МВС України в Одеській області з моменту державної реєстраціях припинення, що узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 11 лютого 2021 у справі № 826/9815/18. Таким чином, оскільки ГУНП в Одеській області є правонаступником ГУ МВС України в Одеській області, саме ГУНП в Одеській області є належним відповідачем по справі. При таких обставинах та з огляду на те, що вказаний арешт не може бути знятий іншим шляхом аніж звернення позивача до суду, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved