Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернулася в суд з даним позовом та заявою про уточнення позовних вимог, які мотивовано тим, що 16.01.2012р. за нею зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Для обслуговування даного будинку були виділені земельні ділянки загальною площею 0,6198га, яка передана [PERSON] , яка померла [INFO] . В той же час, [PERSON] ніколи не була власником зазначеного житлового будинку. Після смерті [PERSON] зазначені земельні ділянки успадкувала її дочка відповідачка [PERSON] . Позивачка безпідставно позбавлена права володіння земельною ділянкою. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи без його та [PERSON] участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Третя особа подала письмові пояснення, в яких зазначила, що [PERSON] успадкувала на підставі заповіту спірні земельні ділянки після смерті [PERSON] , якій такі ділянки належали на підставі державного акта. Останній було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ці земельні ділянки, оскільки [PERSON] подала всі необхідні документи для цього і підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій відсутні. Інші процесуальні дії Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивачка уклала шлюб 15.03.2013р. та її дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », що встановлено з свідоцтва про шлюб. З технічного паспорта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2012р. витягу про державну реєстрацію прав від 10.02.2012р. встановлено, що позивачці належить житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 83,5кв.м, житловою площею 39,9кв.м та належні до нього господарські будівлі і споруди. З технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок [ADDRESS] на місцевості становлено, що така розроблялася на підставі державного акта серія ЛВ №10854 від 23.10.2000р. Відповідно до даного державного акта, право власності на земельні ділянки площею 0,1966га, кадастровий номер 4624886200:10:003:0064, площею 0,2047га., кадастровий номер 4624886200:10:005:0039 та площею 0,2185га, кадастровий номер 4624886200:10:003:0063 зареєстровано за [PERSON] на земельній ділянці площею 0,1966га, кадастровий номер 4624886200:10:003:0064 розташований житловий будинок, який належить позивацчі і така земельна ділянка призначена для його обслуговування. [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з свідоцтва про смерть. З свідоцтв про право на спадщину з-а заповітом від 14.10.2024р., витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.10.2024р., витягів з Державного реєстру речових прав від 14.10.20214р. встановлено, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0,1966га, кадастровий номер 4624886200:10:003:0064 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,2047га., кадастровий номер 4624886200:10:005:0039, призначену для особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,2185га, кадастровий номер 4624886200:10:003:0063 призначену для особистого селянського господарства, які належали спавдкодавиці на підставі державного акта серія ЛВ №10854 від 23.10.2000р. Оцінка суду Позивачем ставиться питання про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, виданих на ім`я відповідачки, скасування державної реєстрації в державному земельному кадастрі земельних ділянок та визнання за позивачкою права власності на ці земельні ділянки. До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта (ст.377 ЦК України). Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16). Враховую наявність у власності позивачки житлового будинку, а також принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, суд дійшов висновку, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок, підлягає визнанню за позивачкою. За таких підстав, враховуючи також визнання відповідачкою позову, яке визнане судом, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про скасування свідоцтв про право власності та визнання за позивачкою права власності на земельні ділянки підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про витребування земельних ділянок від відповідачки, то судом не встановлено обставин, які свідчать про наявність у позивачки перешкод в користуванні спірними земельними ділянками та перебування таких у володінні відповідачки. Крім того, місцем проживання позивачки є житловий будинок, який їй належить на праві власності, в якому вона проживає та який розташований на спірній земельній ділянці, що вказує на те, що вона користується даною земельною ділянкою та в позовній заяві відсутні покликання на будь-які перешкоди в цьому зі сторони відповідачки. За таких підстав, позовні вимоги про витребування земельних ділянок від відповідачки слід відмовити.

Outcome: partial