Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторони позивача 1.1. Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі ТОВ, позивач) Медведєва Н.О. (діє на підставі довіреності керівника юридичної особи від 05.09.2025 №0509/25-01) звернулась 19.11.2025 до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 59760,00 грн.. Вказана позовна заява сформована у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС надійшла до Іваничівського районного суду Волинської області 20.11.2025 (вх. № 4932/2025). 1.2. Представниця позивача зазначає, що між ТОВ та [PERSON] був укладений кредитний договір від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555. Цей договір підписаний відповідачкою після проходження ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальницею у повідомленні на особистий номер телефону, вказаний під час реєстрації. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди. 1.3. За твердженнями позивача, ТОВ був наданий [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 18000,00 грн.; строк кредитування 217 днів з дня надання кредиту; дата надання кредиту 26.03.2025; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору 0,5 % на день /ставка «Економ»/ або 1% на день /ставка «Стандарт»/; дата повернення кредиту 28.10.2025. 1.4. Кредитором надані [PERSON] кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідачка не виконавла належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві, сплачувала кошти не у повному обсязі. 1.5. У зв`язку з неповерненням коштів [PERSON] представниця позивача звертається до суду за захистом порушеного права, просить стягнути з відповідача кошти: основний борг у розмірі 18000,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 27900 грн., комісію (пов`язану з наданням кредиту) - 1620 грн.; додаткову комісію (за обслуговування кредитної заборгованості) - 3240,00 грн.; неустойку 9000,00 грн., а всього 59760,00 грн.. 1.6. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом, позивач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Представниця ТОВ Медведєва Н.О, у тексті позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, не заперечувала проти здійснення судом заочного розгляду справи. 2. Стислий виклад позиції сторони відповідача 2.1. На адресу відповідачки рекомендованим поштовим відправленням була направлена копія позовної заяви (з додатками) та судова повістка, згадані відправлення не отримані [PERSON] .. 2.2. Відповідачку було двічі повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», відповідачка для участі в судовому розгляді справи не прибула, про наявність поважних причин для цього суду не повідомила, відзиву на позов не надала, будь-які заяви (клопотання) від [PERSON] до суду не надходили. 2.3. Згідно з ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2.4. Оскільки у справі № 156/1451/25 всі згадані умови дотримані, суд в ухвалі від 05.02.2026 прийняв рішення про здійснення заочного розгляду справи за правилами гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. 3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі 3.1. За час судового розгляду справи № 156/1451/25 від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили. 3.2. Ухвалою судді від 27.11.2025 позовна заява ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 59760,00 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 26.12.2025 об 11 год 00 хв. 3.3. У зв`язку з неявкою до суду відповідачки для участі в призначеному судовому засіданні ухвалою суду від 26.12.2025 відкладено судове засідання в розглядуваній справі на 05.02.2026 на 10 год 30 хв, про що повідомлені сторони. 4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі 4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 4.5. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основний вид діяльності - 64.92, інші види кредитування. 4.6. Між ТОВ та [PERSON] був укладений кредитний договір від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555. Цей договір підписаний відповідачкою після проходження ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальницею у повідомленні на особистий номер телефону, вказаний під час реєстрації. За цим договором відповідачка отримала від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди. 4.7. Цей договір укладений у сторонами письмовій формі шляхом обміну документами (заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт)). Такі документи підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора. 4.8. Договір, підписаний сторонами, передбачав надання [PERSON] кредиту для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 18000,00 грн.; мета отримання коштів придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 217 днів з дня надання кредиту; дата надання кредиту 26.03.2025; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти від суми кредиту (0,5 % на день /ставка «Економ»/ або 1 % на день /ставка Стандарт/); дата повернення кредиту 28.10.2025. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності, поворотності; спосіб надання позичальнику коштів перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4048-19XX-XXXX-4300 (п. 4.1. оферти). 4.9. Між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (як торговцем) та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (як платіжною установою) укладений договір від 04.01.2024 № ФК-П-2024/01-2 про надання послуг з переказу коштів. На підставі цього договору платіжна установа бере на себе зобов`язання надавати торговцеві послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, зокрема, виконувати платіжні операції з переказу споживача виплат. Згідно з довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 14.11.2025 № 1-1411 платіжна установа підтвердила факт успішного перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 26.03.2025 на суму 18000,00 грн., номер картки 4048-19XX-XXXX-4300, номер транзакції в системі iPay.ua 691657723, призначення платежу - № 26.03.2025-100001555. 4.10. Згідно з наданим представницею позивача довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555 заборгованість [PERSON] становить 59760,00 грн., з яких: основний борг у розмірі 18000,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 27900 грн., комісія (пов`язана з наданням кредиту) - 1620 грн., додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 3240,00 грн.; неустойка 9000,00 грн. 4.11. Будь-які інші докази на підтвердження своїх позицій до суду учасники справи не надали. 5. Оцінка суду 5.1. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. 5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. 5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. 5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). 5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 5.11. На підтвердження існування договірних відносин між [PERSON] (як позичальницею) та ТОВ (як кредитором) позивачем у справі були надані заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, паспорт споживчого кредиту (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту тощо). Вказані документи підписані відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачка у справі № 156/1451/25 не оспорює факту укладення між нею та ТОВ кредитного договору, отримання нею позичених коштів на суму 18000,00 грн.. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, котру [PERSON] зазначила у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки кредитором було укладено договір від 26.03.2025. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. 5.12. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між [PERSON] та ТОВ виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідачка отримала кошти в розмірі 18000,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконувала. 5.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальницею не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачкою добровільно не повернуті в повному обсязі, кредитор має право на отримання від позичальниці [PERSON] простроченої заборгованості за кредитом. 5.14. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] , представниця позивача, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, суми несплаченої комісії та додаткової комісії. 5.15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…». 5.16. Згідно з паспортом споживчого кредиту ТОВ було надано [PERSON] фінансовий кредит на строк 217 днів, тобто до 28.10.2025, дата надання кредиту 26.03.2025. 5.17. З огляду на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором від 26.03.2025 № 26.03.2025-100001555 розраховуються до 28.10.2025. 5.18. Представницею позивача надана довідка - розрахунок заборгованості за договором за період з 26.03.2025 по 28.10.2025. 5.19. Суд бере до уваги строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитному договорі (зокрема, відповідачу [PERSON] надано фінансовий кредит у розмірі 18000,00 грн. на 217 днів; фіксована відсоткова ставка становить 0,5 % на день /ставка «Економ»/ або 1 % на день /ставка Стандарт/). Тож суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком відсотків, котрі повинна сплатити [PERSON] кредитодавцеві. 5.20. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, з огляду на те, що з 24.02.2022 і дотепер на всій території України запроваджено воєнний стан, вимога ТОВ про стягнення з [PERSON] 9000,00 грн. неустойки не ґрунтується на законі, тому не може бути задоволена судом. 5.21. При цьому суд відхиляє посилання сторони позивача на пріоритетну дію п. 6 розд. IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII порівняно з дією п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Адже за правилами, викладеними у ст. 4 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України, актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Тож ч.2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Згаданий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів (з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів) підтримувався Конституційним Судом України (рішення від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (постанови від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). Наведене узгоджується і з правовими позиціями, висловленими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (п. 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (п. 69)). 5.22. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача разової комісії у розмірі 1620,00 грн., безпосередньо передбаченої кредитним договором, є правомірними, оскільки видача кредиту позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок здійснювалась із використанням стороннього сервісу (Інтернет еквайрингу). Поряд з цим, стороною позивача не було доведено, що [PERSON] фактично користувалась певними «додатковими послугами», пов`язаними з обслуговуванням кредиту , тому нарахування кредитодавцем «додаткової комісії» у розмірі 3240,00 грн. не відповідає засадам добросовісності, розумності справедливості, тому вимоги позивача в цій частині суд не задовольняє. 5.23. Таким чином, позовні вимоги ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути кошти: 18000,00 грн. основної суми боргу, 27900,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1620,00 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), а всього 47520,00 грн.. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 18.11.2025 № СЦ00054374 про перерахування коштів через АТ КБ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (а. с. 1). Про наявність інших судових витрат в цивільній справі № 156/1451/25 сторона позивача не заявляла. 6.3. Відповідачка [PERSON] не заявляла про наявність понесених нею судових витрат в цивільній справі № 156/1451/25. 6.4. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.5. Оскільки рішенням суду від 05.02.2026 у справі № 156/1451/25 вимоги майнового характеру ТОВ до [PERSON] , заявлені на суму 59760,00 грн., були задоволені частково, у межах суми 47520,00 грн., то з урахуванням засад пропорційності суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1926,25 грн. (з розрахунку 47520,00 : 59760,00 х 2422,40 = 1926,2458).

Outcome: partial