Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

23.12.2024 року представник позивача [PERSON] [PERSON] через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд Зобов`язати матір, [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди у вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] , та її спілкуванні з батьком, [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі батька, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею, наступним шляхом: - шляхом надання необмеженого особистого спілкування дитини з батьком засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, у тому числі відео-зв`язку через месенджери зв`язку; - не менше 14 діб на рік у період щорічної відпустки позивача батько забирає дитину до свого місця проживання без супроводу матері з можливим виїздом на відпочином за межі місця проживання батька; - половину кількості днів із щорічних літніх та зимових канікул з урахуванням тривалості навчального процесу; - на період військового стану в Україні: у вихідні дні батька, надані йому командиром військової частини, де він проходить військову службу, за місцем проживання батька, з 08:00 год. початку вихідних і до 20:00 год останнього вихідного дня , за попереднім повідомленням матері дитини про такі вихідні; - з 09:00 год 14 лютого день народження батька , 09:00 год. наступного дня або у інший найближчий день за домовленістю сторонами; - з 09:00 год. 9 листопада, день народження доньки, до 09:00 год. наступного дня або у інший найближчий день за домовленістю між сторонами; - додаткові побачення протягом 1 доби з початком у день побачення з 09:00 по 12:00 наступного дня, що слідує за днем початку побачення на загальнодержавні свята: Новий рік, Різдво, Пасха відповідно до дня на який припадає свято. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 липня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] (надалі позивач, батько дитини) та [PERSON] (надалі відповідач, мати дитини), актовий запис № 403. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач та відповідач разом з дитиною проживали в орендованій квартирі. Однак, з часом сторони виявили, що мають різні погляди на шлюб, сім`ю, взаємовідносини чоловіка та дружини. З 2018 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. Позивач змінив місце свого постійного проживання та переїхав мешкати до селища Петрове Олександрійського району Кіровоградської області. 18 лютого 2020 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/5382/19 шлюб між сторонами було розірвано. Під час розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не підіймалося, донька залишилася проживати разом з матір`ю. На даний час дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Не дивлячись на вищезазначені обставини, позивач, як батько дитини, завжди цікавився життям своєї доньки [PERSON] . За будь-якої змоги він приїздив до Кривого Рогу та зустрічався з дитиною, брав її на прогулянки та організовував спільні активності, які були б цікаві та корисні дитині відповідно до її віку, вітав дитину з днем народження та іншими святами, дарував подарунки, брав участь у її матеріальному забезпеченні. Окрім цього, на підставі виконавчого листа №214/1500/17, виданого 05.05.2017 року Саксаганським районним судом з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у Петрівському відділі ДВС, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Чим більше часу минало після розірвання шлюбу, тим складніше ставало позивачу домовлятися з відповідачем про зустрічі з донькою. З початком повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року, 01 березня 2022 року позивача було мобілізовано до лав Збройних Сил України. У зв`язку з проходженням служби, позивачу стало набагато важче бачитися з дитиною, враховуючи намагання матері перешкодити спілкуванню батька з донькою. Коли дитині виповнилося 10 років, позивач подарував доньці на день народження мобільний телефон, аби мати змогу спілкуватися з дитиною, однак мати заборонила батькові напряму спілкуватися з донькою, усі телефонні розмови мали відбуватися через неї. 14 листопада 2022 року позивач приїхав аби привітати доньку з її днем народження і це був останній раз, коли він бачився зі своєю дитиною. З того часу відповідач не те, щоб не давала позивачу можливості зустрітися з дитиною, він не може навіть поспілкуватися зі своєю донькою телефоном, не дивлячись на численні прохання та намагання побачитися з дитиною. Ризикуючи своїм життям на службі, достеменно не будучи упевненим чи не стане сьогоднішній день останнім у його житті, позивач прагне бачити як зростає його дитина, стаючи щасливою та впевненою у собі особистістю, знаючи, що батько її любить, піклується про неї та завжди готовий прийти їй на допомогу. Майже кожного разу, коли позивачу надавались відпустки на службі він приїздив до Кривого Рогу, щоб добитися від колишньої дружини можливості побачитись з донькою, проте все було марним. Весною 2023 року позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою відносно відповідача, яка чинить перешкоди батьку у спілкуванні із донькою, [PERSON] , аби домогтися зустрічі з дитиною. Однак у відповіді на його звернення працівниками ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було повідомлено про не виявлення обов`язкових ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку. Аби встановити які саме дії проводилися працівниками правоохоронних органів у ході перевірки на наявність ознак кримінального правопорушення за вищезазначеним зверненням, 03 грудня 2024 року в інтересах позивача до Відділення поліції №3 Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було направлено адвокатський запит. Після отримання відповіді на даний адвокатський запит її буде долучено до матеріалів справи. Наразі позивач одружився вдруге та проживає разом зі своєю дружиною, [PERSON] , та синами дружини [PERSON] і [PERSON] , про яких він піклується як про власних дітей. Позивач запевняє, що його новий шлюб жодним чином не вплинув на його ставлення до рідної доньки, дружина навпаки підтримує його прагнення налагодити відносини з донькою. Згідно з актом обстеження умов проживання від 25.11.2024 року, за адресою проживання позивача: [ADDRESS] , створено усі належні умови для перебування дитини. У квартирі наявне електро-, водо-, газопостачання, опалення, в помешканні чисто, охайно та тепло. Є окрема дитяча кімната, яка облаштована усім необхідним. За час проходження військової служби на посаді командира 3 відділення охорони взводу охорони військової частини [NUMBER] позивач також добре себе зарекомендував. Так, відповідно до службової характеристики, позивач гідно відстоює свою точку зору, комунікабельний, лідерські якості розвинені на достатньому рівні. Розумну ініціативу підтримує; друзів чи однодумців, за час проходження служби має достатньо. Авторитетом серед товаришів користується. Попри усі зусилля, налагодити спілкування з відповідачем щодо зустрічей з дитиною позивачу не вдається, вона ігнорує прохання позивача та блокує його номер телефону, запевняє, що дитина сама не хоче спілкуватися з батьком. На даний час позивач достеменно не знає де саме та в яких умовах знаходиться відповідач з їх спільною донькою, оскільки за зареєстрованою адресою вони наразі не проживають. Однак йому відомо, що відповідач з дитиною змінила місце проживання та перебуває у Покровському районі м. Кривого Рогу, з огляду на що у якості третьої особи залучається Служба у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушується його право на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, він прагне брати участь у житті своєї доньки, однак не має можливості через перешкоди створені відповідачем. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху. 21.01.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] [PERSON] про усунення недоліків. Ухвалою суду від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Повалій О.В. в судове засідання від 10.02.2026 року не з`явились, від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання від 10.02.2026 року не з`явилась, подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково. Представник відповідача Тімофєєв А.С. в судове засідання від 10.02.2026 року не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради правом на участь в судовому засіданні не скористалась, в матеріалах справи мститься заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні від 12.11.2025 року позивач [PERSON] надав наступні пояснення, що він більше двох років не міг спілкуватися зі своєю донькою [PERSON] . Аліменти на дитини сплачує регулярно. Коли розпочалася судова справа бачився з дитиною чотири рази. Вони разом з донькою проводили час, ходили на прогулянки, в кафе «Макдональдс», були лише вдвох, він купив донці квіти, подарував іграшку, спілкувались між собою добре, додому привіз доньку в гарному настрої. Останній раз бачилися 01.09.2025 року, коли прощалися все було добре. Він запитав доньку, чи буде вона згодна приїхати до нього додому, донька відповіла, що подумає. Потім спілкувалися черес «смс» повідомлення, донька попросили його їй писати. З вересня 2025 року він з донькою не бачився, тому що не приїздив додому, так як він військовослужбовець. В березні 2022 року після розлучення вони вперше зустрілися, донька прийшла з матір`ю та бабусею, на протязі години вони всі разом спілкувалися, донька повидила себе добре. В 2022 році він приїздив додому і знайомив доньку з дітьми та новою дружиною, вони всі разом спілкувалися, гуляли в парку, все було добре. В судовому засіданні від 12.11.2025 року відповідач [PERSON] надала наступні пояснення, вона не заперечує проти спілкування з дитиною по «вайберу», аудіозв`язку, телефону, однак заперечує проти зустрічей в людному місці, також заперечує проти виїзду за межі м. Кривого Рогу. Не проти спілкування доньки з батьком тільки в межах м. Кривого Рогу. Свою позицію обумовлює, віком дитини, військовим станом в країні, тим що дитина хворіє на ЗПР, навчається в спеціалізованій школі. З понеділка по п`ятницю в доньки заняття в школі до 15.00- 16.00 годин. В суботу та неділю о 18.00 годині танці, після занять в школі у дитини додаткові заняття з української мови та додаткові уроки по розвитку з вчителями. Також проти того, щоб дитина їздила до чоловіка додому, у нього в дома двоє хлопців 11-12 років. Батько з дитиною бачився всього чотири рази на рік, коли [PERSON] має можливість бачитися з донькою, не заперечує проти зустрічей тільки в межах м. Кривого Рогу. Коли вони були у Службі у справа дітей, дитина сказала, що не хоче бачитися з батьком за межами м. Кривого Рогу, донька і до бабусі їздити в гості не має сильного бажання. Дитина дуже норовлива, вона як мати дуже гарно знає її фізичний та психологічний стан. В сім років донці поставили діагноз ЗПР, батько дитини вже тоді з ними не проживав, з того часу дитина стала нервова, приймала ліки. Наразі немає препаратів, які дитина приймає на постійні основі. Після зустрічей з батьком поведінка дитини не змінювалась, вона показувала подарунки, які купував батько. Після зустрічей з батьком донька не скаржилась, не плакала, нічого поганого не відбувалося. Хвилюється, через те, що під час війни, якщо відпустка у [PERSON] раптово закінчиться, дитина може залишитися сама за межами м. Кривого Рогу у чужих людей. В судовому засіданні від 12.01.2026 року було допитано в якості свідка [PERSON] , яка є дружиною відповідача, показала наступне. Наскільки їй відомо в 2020 році, [PERSON] їздив до доньки в м. Кривий Ріг, коли проходив службу за контрактом. В той час як колишня дружина дізналась, що [PERSON] перебуває в нових стосунках, різко обірвала всі зв`язки між дитиною та батьком. Не дає їм спілкуватися. [PERSON] намагався дитині телефонували з різних телефонних номерів. Вже коли він звернувся у службу зі справ дітей, то мати дитини дозволила йому бачитися з донькою. Як батька [PERSON] може охарактеризувати виключно з позитивної сторони. Вони з ним понад шість років перебувають у шлюбі, виховують двох синів. Знає, що [PERSON] сплачує аліменти на доньку. Якщо [PERSON] дозволить брати батькові дитину до себе, у них в м. Кропивницькому є спільна з [PERSON] квартира. Вона не заперечує, проти того, щоб дитина приїздила до них в гості, підтримує позицію [PERSON] , щоб він мав змогу спілкуватися з донькою. Її діти з донькою чоловіка [PERSON] знайомі, бачилися один раз, разом гуляли, діти спілкувалися між собою добре, агресії один до одного не відчували. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, позивач та відповідач з 07.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року було розірвано. Від шлюбу є одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданим Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Під час розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не підіймалося, донька залишилася проживати разом з матір`ю. На даний час дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На підставі виконавчого листа №214/1500/17, виданого 05.05.2017 року Саксаганським районним судом з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у Петрівському відділі ДВС, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. З початком повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року, 01 березня 2022 року позивача було мобілізовано до лав Збройних Сил України.За час проходження військової служби на посаді командира 3 відділення охорони взводу охорони військової частини [NUMBER] позивач також добре себе зарекомендував. Так, відповідно до службової характеристики, позивач гідно відстоює свою точку зору, комунікабельний, лідерські якості розвинені на достатньому рівні. Розумну ініціативу підтримує; друзів чи однодумців, за час проходження служби має достатньо. Авторитетом серед товаришів користується. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS] ,згідно з актом обстеження умов проживання від 25.11.2024 року, за дано. адресою проживання позивача, створено усі належні умови для перебування дитини. У квартирі наявне електро-, водо-, газопостачання, опалення, в помешканні чисто, охайно та тепло. Є окрема дитяча кімната, яка облаштована усім необхідним. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини). Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Виходячи з положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Виходячи з положень ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач, позбавила його можливості спілкуватися з донькою, попри усі зусилля налагодити спілкування з відповідачем щодо зустрічей з дитиною йому не вдається, вона ігнорує прохання позивача та блокує його номер телефону, запевняє, що дитина сама не хоче спілкуватися з батьком. Відповідач безпричинно перешкоджає законному спілкуванню позивача з донькою. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що заявляючи вимоги про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою позивачем надано суду докази на підтвердження факту вчинення відповідачем йому перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Також, суд приходить до висновку, що фактично спір виник у зв`язку з неможливістю сторін досягти домовленостей щодо порядку спілкування позивача з дитиною. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, але це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Разом з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що батько дитини не має можливості та певного досвіду догляду за дитиною, не містять доказів існування обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування з дочкою чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з дочкою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини або обумовлювало його побачення з дитиною. Суд також враховує, фізичний та емоційний стан дитини, та те, що на території України з 2022 року діє військовий стан. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (постанови Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі №196/1202/19, від 26.06.2023 року у справі №753/5374/22, від 09.10.2024 року у справі №753/7011/23). Отже, на підставі вищевикладеного, вбачаються підстави для визначення судом способу спілкування батька з дочкою, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Так, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю та саме такий графік не буде суперечити інтересам дитини, не перешкоджатиме її нормальному розвитку і відповідатиме обсягу обов`язків та прав батька щодо дочки. Відтак, до запропонованого позивачем порядку, необхідно внести окремі уточнення, зокрема, визначити способи його участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею наступним чином: - шляхом надання необмеженого особистого спілкування дитини з батьком засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, у тому числі відео-зв`язку через месенджери зв`язку; - проводити зустрічі з дитиною за відсутності матері кожну другу і четверту суботу та неділю щомісяця з 10..00 г од. суботи в межах міста Кривого Рогу; - з 09:00 год. 14 лютого день народження батька, до 09:00 год. наступного дня або у інший найближчий день бачитися з дочкою в межах міста Кривого Рогу, за домовленістю сторонами; - з 09:00 год. 9 листопада, день народження доньки, до 09:00 год. наступного дня або у інший найближчий день бачитися з дочкою в межах міста Кривого Рогу за домовленістю між сторонами; - додаткові побачення протягом 1 доби з початком у день побачення з 09:00 по 12:00 наступного дня, що слідує за днем початку побачення на загальнодержавні свята: Новий рік, Різдво, Пасха відповідно до дня на який припадає свято, в межах міста Кривого Рогу. Суд вважає, що саме такий порядок відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька та дочки та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків. Так, право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. Суд зазначає, що погоджується із запропонованим позивачем способом участі у вихованні дочки шляхом безперешкодного спілкування з дочкою за допомогою телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку з урахуванням перш за все інтересів дитини, її психологічного і фізичного стану та не порушення режиму розпорядку її дня. Водночас, суд приймає до уваги висновок про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , наданий Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, з якого слідує встановити такий порядок зустрічей батька [PERSON] з малолітньою [PERSON] , [INFO] , за попередньою домовленістю із дитиною [PERSON] : безперешкодне спілкування аудіо та відео зв`язком, з урахуванням режиму дитини, зустрічі за домовленістю з дитиною та враховуючи її бажання бачитися з батьком в межах міста Кривого Рогу. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з дочкою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У рішенні від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових способів участі позивача у спілкуванні та вихованні дочки. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial