Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представника ТзОВ "Іннова нова" Андрущенко М.В. звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за договором №8239780525 від 20.05.2025 в розмірі 18111,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова фінанс" і фізичною особою [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №8239780525. Позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання, відповідно умов договору належним чином не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Станом на день подання позовної заяви заборгованість [PERSON] перед позивачем складає: 7980,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10131,36 грн - заборгованість за процентами, а разом: 18111,36 грн. Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 10.12.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін ( а.с.122). Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідачки відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Іннова фінанс" та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 8239780525 у формі електронного документу. Відповідно до умов кредитного договору: Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; Строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; Дати надання кредиту: 20.05.2025 року або наступний за ним календарний день; Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи зі 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором - 2749 (а.с.17-39). Також [PERSON] ознайомилась та підписала Паспорт споживчого кредиту, яким чітко передбачено порядок та умови надання і повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитом (а.с.40-45). Додатком 1 до договору №8239780525 від 20.05.2025 є Графік платежів (а.с.65-67). Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 8000,00 грн відповідачці підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 20228-1354-218945548 від 20.05.2025 (а.с.69). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №8239780525 від 20.05.2025 заборгованість відповідачки перед позивачем складає 18111,61 грн., з яких 8000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 10131,61 грн - сума заборгованості за відсотками. Загальна кількість днів прострочення зобов`язання - 188; загальна сума сплачених коштів - 6016,00 грн (а.с.48-55). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 23.12.2025 року, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 20.05.2025 зараховано кошти на суму 8000 грн. Зазначений факт також підтверджується Випискою за договором б/н від 20.05.2025 за період 20.05.2025- 23.05.2025. З дослідженого в судовому засіданні рішення №05-09/2025 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» вбачається, що зокрема, було вирішено: Змінити назву Товариства з «Іннова фінанс» на «Іннова нова». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Іннова фінанс»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається із справи, відповідачкою підписано договір надання грошових коштів у кредит № 8239780525 від 20.05.2025 року, графік платежів від 20.05.2025 року до договору № № 8239780525 від 20.05.2025 року та Паспорт споживчого кредиту від 20.05.2025 електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів - 2749 та 7216. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Укладення між банком та відповідачкою договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала кредитні кошти, шляхом перерахування коштів у розмірі 8000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] , а отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу ТОВ «Іннова нова» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7980,00 грн. Оскільки відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 10131,36 грн, нараховані позивачем у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту, підписаного сторонами 20.05.2025 року, то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. За результатами судового розгляду, позовні вимоги «Іннова нова» слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved