Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Описова частина 14.04.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» (надалі за текстом також - позивач або ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ») звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить суд, стягнути з відповідача на свою користь, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.11.2025: - інфляційний збиток за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025 з урахуванням індексів інфляції з липня 2022 по березень 2025 у розмірі 3 246,78 гривень; - три проценти річних за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025, розраховані на 11.04.2025, у розмірі 882,58 гривень. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» утворене 19.11.2009 власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку по [ADDRESS] з метою управління, утримання і використання їх спільного майна, яке знаходиться у даному багатоквартирному будинку. Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ», встановлено розмір одноразового внеску для організації заходів безпеки - 5,80 грн/кв.м. та розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території - 9,80 грн/кв.м. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , площею 64,10 кв.м. (дата реєстрації права власності - 03.09.2008), у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] та відповідно зобов`язана сплачувати внески на утримання належного їй майна. На оплату щомісячного внеску на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025 позивачем було надано відповідачу відповідні рахунки із зазначенням реквізитів банківського рахунку, на який потрібно оплатити внески, та їх розміру, однак, відповідачем оплата за наданими позивачем рахунками здійснювалася частково, у зв`язку із чим, у відповідача виникла заборгованість з оплати внесків за період з травня 2022 по лютий 2025 у розмірі 21232,93 гривень. У заявах про зменшення розміру позовних вимог від 11.09.2025 та від 19.11.2025 позивач вказує, що відповідач сплатила основну суму боргу, а саме заборгованість з оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу. Оскільки відповідач несвоєчасно здійснила оплату основного боргу та не відшкодувала позивачу інфляційні збитки та три проценти річних, вимоги позивача, які були заявлені в позовній заяві щодо інфляційних збитків за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025 з урахуванням індексів інфляції з липня 2022 по березень 2025 у розмірі 3 246,78 гривень, та трьох процентів річних за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025, розраховані на 11.04.2025, у розмірі 882,58 гривні та стягнення в порядку розподілу судових витрат у справі 3 028 гривень судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 гривень, залишилися без змін. У наданому до суду відзиві відповідач вказує, що на час подання позову до суду у квітні 2025 року зазначена у позові поточна заборгованість була погашена (квитанція від 25.04.2025) та на час подання відзиву на позовну заяву заборгованості у відповідача за оплату внесків не має, крім того переплата відповідача за надання позивачем послуг не врахована при розрахунках позивача. Відповідач стверджує, що станом на травень 2021 року у неї, за утримання будинку та служби консьєржів, згідно Акту звірки за період з 01.2021 по 06.2021, квитанції/повідомлення про нарахування за травень 2021, виникла переплата у розмірі 3 829,71 гривень. Станом на 05.2021 згідно Акту звірки баланс оплати за утримання будинку і служби консьєржів склав 3 213.06 гривень переплати. Відповідач, вказує, що хоча вона й сплатила послуги, але не визнає відсутність у неї переплат, очікує Акту звірки включно за попередні роки, з цього приводу спілкується з представником позивача, яка обіймає посаду менеджеру будинку, оскільки керівник ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» не реагує на прохання зробити Акти звірки. Заяви та/або клопотання учасників справи 12.02.2026 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів. Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.04.2025 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Мотивувальна частина Відповідно до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ», затвердженого загальними зборами співласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» (Протокол від 13.11.2017) судом встановлено, що ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] з метою управління, утримання і використання їх спільного майна, яке знаходиться у даному багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Суд встановив, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2008. Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ», які відбулися 05.12.2019 та оформлені протоколом №1/19 від 24.12.2019, встановлено розмір одноразового внеску для організації заходів безпеки - 5,80 грн./кв.м. Згідно рішення загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ», які відбулися 11.03.2021 та оформлені протоколом №1/21 від 26.03.2021, встановлено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території - 9,80 грн./кв.м. Правилами сплати внесків, затверджених протоколом загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» №1/19 від 24.12.2019, визначено порядок оплати співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] належних внесків на користь ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ». Зокрема відповідно до пункту 3.4 вказаних Правил внески нараховуються першого числа кожного календарного місяця за утримання та обслуговування будинку за попередній календарний місяць. Згідно із пунктом 3.5 Правил власники та користувачі житлових та нежитлових приміщень будинку зобов`язані сплатити на поточний рахунок ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного календарного місяця внески на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території за попередній календарний місяць. Як стверджував позивач, [PERSON] здійснювала лише часткову оплату за наданими позивачем рахунками, у зв`язку із чим, у відповідача виникла заборгованість з оплати внесків за період з травня 2022 по лютий 2025 у розмірі 21 232,93 гривень. Згідно платіжної інструкцієї АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №@2PL938283 від 25.04.2025 суд встановив, що 25.04.2025 [PERSON] здійснила переказ на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 20 755,38 гривень, вказавши у призначення платежу «Утримання будинку та прибудинкової територiї о/р [NUMBER] [ADDRESS] вiд [PERSON] , [PERSON] ». Згідно платіжних інструкцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №@2PL824287 від 15.09.2025 та №@2PL154470 від 20.10.2025 суд встановив, що [PERSON] здійснила переказ на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 3 769,08 гривень та 1 105,73 гривень відповідно, вказавши у призначення платежу «Утримання будинку та прибудинкової територiї о/р [NUMBER] [ADDRESS] вiд [PERSON] , [PERSON] ». Здійснені відповідачем платежі підтверджує позивач подавши до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог від 11.09.2025 та від 19.11.2025. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач, здійснивши сплату заборгованості у повному розмірі після подання позовної заяви вчинила дії, що свідчать про її повне визнання позовних вимог в частині наявності у неї заборгованості з оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період травня 2022 по лютий 2025 у розмірі 21 232,93 гривні. Враховуючи викладені обставини суд відхиляє твердження відповідача про те, що станом на травень 2021 у неї, за утримання будинку та служби консьєржів, згідно Акту звірки за період з 01.2021 по 06.2021, квитанції/повідомлення про нарахування за травень 2021, виникла переплата у розмірі 3 829,71 гривень та станом на 05.2021 згідно Акту звірки баланс оплати за утримання будинку і служби консьєржів склав 3 213.06 гривень переплати. Суд залишає без задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів від 12.02.2026, оскільки воно було подане з порушенням строку, зазначеного у частині другій статті 83 ЦПК України, водночас, жодного обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача таке клопотання не містить. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно первісних позовних вимог сума заборгованості з оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, була розрахована за період з травня 2022 року по лютий 2025 року. У зв`язку з такою заборгованістю позивач просить стягнути з відповідача: - інфляційний збиток за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 року по лютий 2025 року з урахуванням індексів інфляції з липня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 3 246,78 гривень; - три проценти річних за прострочення оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 року по лютий 2025 року, розраховані на 11.04.2025, у розмірі 882,58 гривень. Суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан, який дії на даний час. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Відповідно до постанови Кабінету міністрів №1405 від 29.12.2023 скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції. Як вбачається з наданого розрахунку інфляційні збитки нараховано з травня 2022 року по січень 2025 року, а три проценти річних нараховано за період з травня 2022 року по лютий 2025 року, тобто, без врахування положень Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206. Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу у стягненні інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 24.02.2022 до 29.12.2023. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути: -інфляційні збитки у розмірі 819,05 гривень; -три проценти річних у розмірі 173,65 гривні. 3. Висновки суду Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, приймаючи до уваги те, що відповідач, після подання позову, сплатила позивачу основну заборгованість з оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків на розробку проекту землевідведення та організацію системи контролю доступу, за період з травня 2022 по лютий 2025 у розмірі 21 232,93 гривень, враховуючи заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» - інфляційних збитків за період з травня 2022 року по січень 2025 року у розмірі 819,05 гривень та трьох процентів річних за період з травня 2022 року по лютий 2025 року у розмірі 173,65 гривні. 4.Судові витрати Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно копії платіжної інструкції №1288 від 11.04.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень, що відповідає розміру судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, згідно вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у меншому розмірі ніж було заявлено у позові, з врахуванням виконання відповідачем вимог позивача після подання позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі (87.63% від 3028,00) = 2 653,44 гривні. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень суд зазначає наступне. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019. Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 8 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено: - копію договору про надання правничої допомоги №66 від 02.04.2025 укладеного між ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ФОРТЕЦЯ» та Адвокатським бюро «ІГОРЯ ОВЧАРЕНКА» «РАЦІОНАЛЬНІ ПРАВОВІ РІШЕННЯ»; - копію акта приймання - передачі наданих послуг №24 від 11.04.2025 на суму 8 000,00 гривень; - копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю Клюско Руслана Валерійовича серії КС №11276/10; - копію ордера на надання правничої допомоги адвокатом Клюско Р.В. від 11.04.2025. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідач у відзиві на позов висловив свої заперечення, щодо стягення судових витрат, вказавши на необхідність дотримання принципу співмірності. Суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020. Отже, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зазначає, що в Акті приймання - передачі наданих послуг №24 від 11.04.2025 вказаний лише один вид юридичних послуг, а саме підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також те, що справа не є складною, значення справи для позивача та відповідача, враховуючи дії сторін у справі, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 2 000,00 гривень що відповідає критерію реальності та розумності.

Outcome: partial