Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якому просив суд: - стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 103930,38 грн, пеню у розмірі 14283,33 грн, 3% річних у розмірі 1635,63 грн та 7141,26 грн інфляційних втрат; - стягнути з [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 26678,85 грн, а також 15000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2023 року о 17 год. 50 хв. в м. Харкові по вул. Береговій біля буд. 9 з вини водія [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль «NISSAN ARMADA», державний номерний знак [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу, отримав механічні пошкодження чим завдано матеріальні збитки на суму 183478 грн. 85 коп. відповідно до Звіту № 281/03-24 від 09.04.2024 року про оцінку вартості матеріального збитку. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.08.2024 року у справі № 638/716/24. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з полісом № 217803240 з лімітом 160000,00 грн (франшиза 3200 грн). ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 52869,62 грн, тоді як вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 176805 грн. 10 коп. Як зазначила у заяві від 27.11.2025 позивач, нею досягнута з ПрАТ «СК «ВУСО» домовленість про виплату страхового відшкодування в позасудовому порядку. Претензій до страхової компанії у цій справі позивач не має. При цьому, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням, а саме: 183 478,85 грн. (фактичний розмір заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого Т3) 160000,00 грн. (ліміт відповідальності Страховика) + 3 200,00 грн. (франшиза за полісом) = 26678,85 грн. Крім того, як зазначає позивач, належний позивачеві автомобіль був основним засобом пересування для позивача та його родини. Пошкодження автомобіля відповідачем завдало позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо пошкодження майна, а також оскільки їй довелось на певний час відмовитися від запланованих, зокрема, сімейних поїздок на відпочинок. Глибину душевних страждань позивач оцінила в 15000 грн. [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Дзержинського районного суду міста Харкова. Матеріали справи надійшли до Шевченківського районного суду міста Харкова 29 липня 2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року прийнято відмову [PERSON] в особі представника [PERSON] від позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» та закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог на підстав п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просив справу розглянути за відсутністю сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, на підставі ухвали суду від 11 лютого 2026 року суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля NISSAN ARMADA», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] , виданим ТСЦ 6341. 12.12.2023 року о 17 год. 50 хв. в м. Харків, вул. Берегова біля буд. 9, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Seat Toledo, державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним перед початком руху не впевнився в безпечності, не дотримався безпечної швидкості руху не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan Armada, державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначені обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду від 27 серпня 2024 року у справі № 638/716/24, яка набрала законної сили 09.09.2024, та не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Цією ж постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , [INFO] , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до Звіту № 281/03-24 від 09.04.2024 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «NISSAN ARMADA», державний номерний знак [NUMBER] , складає 183478 грн. 85 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 176805 грн. 10 коп. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Seat Toledo, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 127803240. 07.10.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило переказ грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] у розмірі 52530,86 грн та 338,76 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по картці за 07.10.2024 в АТ «Універсал Банк». Згідно з платіжною інструкцією № 0.0.3539480598.1 за оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Ніссан Армада ФОП [PERSON] сплачено 3000,00 грн. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved