Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 30.12.2025 надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 729,09 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2002142437201, видано кредит у розмірі 20 000. 15.10.2023 між сторонами укладено кредитний договір №1013119737, за яким відповідачу видано кредит у розмірі 15 000 грн. Відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2025 становить 38 729,09 грн, а саме: 17 973,62 грн по першому кредитному договору та 12 073,83 грн по другому кредитному договору. До суду 06.01.2026 надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області, згідно якої [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак знята з реєстрації 19.10.2022. Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 09.02.2026. У судове засідання 09.02.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Позивач у позові просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 10 лютого 2026 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли кредитні відносини. Судом встановлено, що 21 червня 2023 року [PERSON] звернулася до АТ «Перший Український міжнародний банк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву №2002142437201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, яким визначено відсотки по договору, за якою отримала кредит у розмірі 20 000 грн та паспорт споживчого кредиту, яким визначено відсотки по договору. 15 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до АТ «Перший Український міжнародний банк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву №1013119737 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за якою отримала кредит у розмірі 15 000 грн та паспорт споживчого кредиту, яким визначено відсотки по договору. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1013119737 від 15.10.2023 станом на 30.10.2025 складає 20 755, 41 грн, з яких: заборгованість по сумі кредиту - 12 073.83 грн; заборгованість по процентам - 1.02 грн; заборгованість по комісії - 8 680.56 грн. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2002142437201 станом на 30.10.2025 складає 17 973, 62 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 12 622.68 гривень; заборгованість за відсотками - 5 350.94 гривень. Таким чином, сумарна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 38 429,03 грн. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Таким чином, на момент розгляду справи відповідач не погасив заборгованість, доказів на спростування розрахунку позивача суду не представлено. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України. Однак, під час ухвалення рішення встановлено, що позивачем не було долучено квитанцію про сплату судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved