Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

11 грудня 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № R01.00117.005291928 від 22.05.2019 в розмірі 7 425,44 грн., 3028,00 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 22.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №R01.00117.005291928, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6 952,30 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 6 952,30 грн. у строки визначені умовами договору Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з не поверненням отриманих коштів за договором кредиту станом на 19.12.2023 р. (дата відступлення) утворилася заборгованість у розмірі 7 425,44 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 4 131,94 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 3 293,50 грн. 19.12.2023 року між Акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн. та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників (реєстру боржників надається). Отже, з зв`язку з не поверненням отриманих коштів за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року станом на 19.12.2023 р. (дата відступлення) заборгованість становить 7 425,44 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4 131,94 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3 293,50 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився проте у позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та вважається належно повідомленим про судовий розгляд на підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. За загальним правилом ч.1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивачки, наданою у письмовому клопотанні про розгляд справи без участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.05.2019 року між Публічним Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №R01.00117.005291928. Відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6 952,30 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і оплатою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 25,25% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 6 952,30 грн. строком на 18 міс., а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору. В п.6 договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». До позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту, який також підписано відповідачем [PERSON] , де вказано порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. З виписки по рахунку відповідача від 19.12.2023, складеної АТ «Ідея Банк», вбачається, що 22.05.2019 відповідачу було зараховано кошти на його рахунок [NUMBER] в розмірі 6952,30 грн. Згідно виписки по рахунку та довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.0065291928 від 22.05.2019 року станом на 19.12.2023 року така становить 7 425,44 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4131,94 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3293,50 грн. 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Пунктом 5.1. договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «вчасно», за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору. Згідно доданого представником позивача Друкованого реєстру Боржників від 19.12.2023 року до Договору Факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 вбачається що Клієнт передав, а Фактор прийняв наступні права вимоги, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року на загальну суму 7 425,44 грн. 22.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладення цього договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляду (Додаток №1). Пунктом 5.1. Договору факторингу права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору. Згідно доданого представником позивача Друкованого реєстру Боржників від 22.12.2023 року до Договору Факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 вбачається що Клієнт передав, а Фактор прийняв наступні права вимоги, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року на загальну суму 7 425,44 грн. На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» суму фінансування, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 26.12.2023 №376. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1, 2 ст. 202ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6 952,30 грн. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Водночас, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» наявна заборгованість в розмірі 7 425,44 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 4 131,94 грн.; та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 3 293,50 грн. На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Вказаний розрахунок судом приймається до уваги, оскільки будь-яких інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірі суду надано не було. Крім того, суд звертає увагу на те, що Договір №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Саме відповідач повинен був спростувати наданий Товариством розрахунок заборгованості, у зв`язку з його неправильністю або невідповідністю умовам укладеного між сторонами договору. Однак відповідач цієї обставини не спростував, як і не спростував інших наданих Товариством доказів отримання кредитних коштів (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі №690/328/20-ц). Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що 19.12.2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Фактор) уклали Договір факторингу №19/12-2023. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахувавши визначену у договорі суму на користь AT «Ідея Банк». 22.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу №22/12-2023. Так, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахувавши визначену у договорі суму на користь AT «ОПТІМА ФАКТОРИНГ». Відтак, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року, що укладено між ПAT «Ідея Банк» та [PERSON] . Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При цьому, як встановлено з матеріалів справи відповідач не виконав свого зобов`язання за договором. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідно до ч. 5 ст.263ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за Договором №R01.00117.005291928 від 22.05.2019 року в розмірі 7 425,44 грн. Щодо судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст.30Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved