Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Міронекс» (далі ТОВ «Міронекс») звернулось до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), [PERSON] , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених позовних вимог, ТОВ «Міронекс» вказує, що на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради №15 п.18/28/VII від 04 травня 2018 року зі змінами, внесеними рішенням №11 п.1/30/VII від 05 вересня 2018 року, на підставі заяви [PERSON] , останньому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, що не надані у користування (запасу), розташованої по [ADDRESS] , земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшим наданням її у власність (користування). На підставі вказаного рішення на замовлення [PERSON] ТОВ «Хмельницький центр землеустрою та кадастру» розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за вказаною вище адресою (далі проект землеустрою). За цим проектом землеустрою в межах існуючої забудови була сформована нова земельна ділянка площею 200 кв. м для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, якій присвоєно кадастровий номер 6810800000:04:002:0126 та яка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 29 січня 2019 року. Вказаний проект землеустрою затверджено п.1 рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року. На підставі вказаного рішення у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 березня 2019 року зареєстроване право комунальної власності територіальної громади м. Старокостянтинів, від імені якого діє Старокостянтинівська міська рада, на земельну ділянку з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126. Відповідно до п.2 вказаного рішення зазначену земельну ділянку надано на умовах оренди [PERSON] , який 25 березня 2019 року зареєстрував право оренди у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згодом, відповідно до п.3 рішення Старокостянтинівської міської ради №54 п.3/5/VIII від 28 травня 2021 року визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 22 лютого 2019 року №6 п.1/33/VII «Про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі». Внаслідок прийняття вказаного рішення проект землеустрою, за яким сформована спірна земельна ділянка, є незатвердженим, таким чином спірна земельна ділянка припинила своє існування як об`єкт цивільних прав і речові права на неї підлягали припиненню з внесенням відповідних записів до Реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру. Однак, незважаючи на те, що земельна ділянка припинила своє існування як об`єкт цивільних прав, Старокостянтинівська міська рада розпорядилась нею, передавши у користування [PERSON] на умовах оренди строком на 15 років на підставі рішення №55 п.5/5/VIII від 28 травня 2021 року. На спірній земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належить [PERSON] . Також ТОВ «Міронекс» вказує, що з 28 лютого 2015 року товариство є власником цілісного майнового комплексу готелю « [INFO] » з будівлями (літери «А-III», «1Б», «1В») за адресою: [ADDRESS] . Належний позивачу цілісний майновий комплекс готелю « [INFO] » межує зі спірною земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, власником якого є [PERSON] . Незважаючи на те, що спірна земельна ділянка не визначена як об`єкт цивільних прав внаслідок скасування затвердженого проекту землеустрою, яким вона була сформована, її безпідставне існування де-юре у вигляді записів про речові права відповідачів та де-факто у вигляді її фактичного використання [PERSON] порушує права ТОВ «Міронекс» та створює перешкоди у обслуговуванні цілісного майнового комплексу готелю «Случ». Позивач вказує, що частина нерухомого майна готелю «Случ» знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у фактичному одноосібному користуванні відповідачки [PERSON] . Ця обставина унеможливлює належну та безпечну експлуатацію нерухомого майна готелю «Случ», забезпечення дотримання позивачем вимог санітарних правил та протипожежних норм. Позивач повністю позбавлений можливості доступу до зовнішніх стін будівлі цілісного майнового комплексу готелю «Случ» з метою їх обслуговування; у підвальні приміщення будівлі готелю «Случ» затікає дощова вода через неможливість проведення позивачем інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівлі, унеможливлена евакуація людей з приміщень підвального поверху та швидкий доступ пожежно-рятувальних команд до вірогідних осередків пожежі з метою їх локалізації у разі надзвичайної ситуації тощо. Частина приямків віконних приміщень №122 та №124 підвального поверху будівлі готелю, яка належить позивачу, знаходиться в межах спірної земельної ділянки, що свідчить про те, що при розробці незатвердженого проекту землеустрою не враховано конструктивні особливості існуючої будівлі готелю «Случ». Враховуючи те, що світлові приямки підвального поверху є конструктивним елементом невід`ємної частини нерухомого майна будівлі готелю «Случ», відділити їх від земельної ділянки, на якій вони розміщені, без їх пошкодження, неможливо. У зв`язку з цим ТОВ «Міронекс», уточнивши позовні вимоги (Т.2 а.с.222-224), просить: - скасувати державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: [ADDRESS] , а саме, державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади міста Старокостянтинів, від імені якої діє Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.03.2019, номер запису 30906670, та похідну від нього державну реєстрацію речових прав право оренди земельної ділянки, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.06.2021, номер запису 42695465, орендар [PERSON] , орендодавець Старокостянтинівська міська рада; - скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, яка зареєстрована у Державному земельному кадастрі 25.03.2019 та закрити Поземельну книгу на вказану земельну ділянку. До закінчення підготовчого засідання у даній справі ТОВ «Міронекс» подало заяву про доповнення позовної заяви новою підставою (Т.5 а.с.98-102), у якій при вирішенні спору просить також врахувати, що обставини щодо незаконності рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року були предметом розгляду у справі №683/1861/19 за позовом ТОВ «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради, [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання рішення незаконним. У цій справі суд першої та апеляційної інстанцій встановили незаконність рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року, тому в силу ч.4 ст.82 ЦПК України ці обставини є преюдиціальними і не підлягають доведенню при розгляді даної справи. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (Т.1 а.с.223). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2021 року замінено неналежного відповідача Управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області на належного Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (Т.2 а.с.34). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2023 року провадження у даній справі було закрито з тих підстав, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а віднесений до компетенції суду адміністративної юрисдикції (Т.4 а.с.120-122). Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 червня 2023 року вищезазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (Т.4 а.с.186-190). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2023 року дану справу було передано для розгляду судді Сагайдак І.М. (Т.4 а.с.197). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Сагайдак І.М. від 17 липня 2023 року дану справу прийнято до розгляду та призначено у ній підготовче засідання (Т.4 а.с.198). На підставі ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2023 року дану справу 11 вересня 2023 року направлено до суду касаційної інстанції (Т.5 а.с.19-20, 23). 05 серпня 2025 року дана справа повернулась з Верховного Суду до суду першої інстанції (Т.5 а.с.70). Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.5 а.с.254-255). У судовому засіданні представники позивача ТОВ «Міронекс» - адвокат Смішна І.В. та адвокат Євдоченко Н.Д. позов підтримали у повному обсязі, позовні вимоги просять задовольнити. Вказують, що рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року є незаконним з моменту його прийняття, а також воно втратило чинність за рішенням самої ж міської ради. А тому наслідком як першої, так і другої підстави є скасування державної реєстрації на земельну ділянку, що є предметом даного позову. Крім того питання порушення прав ТОВ «Міронекс» сформованою земельною ділянкою і право позивача на звернення до суду у зв`язку із цим встановлено судами у справі №683/1861/19, яка має преюдиційне значення. Також просять врахувати, що формування спірної земельної ділянки унеможливлює належну та безпечну експлуатацію будівлі готелю «Случ», забезпечення дотримання вимог санітарних правил та протипожежних норм, оскільки спірна земельна ділянка розташована на відстані 27 см та 45 см відносно тильного (північного) фасаду будівлі готелю. При цьому ця відстань встановлена не від найбільш виступаючого конструктивного елементу будівлі готелю світлових приямків, а від фасадної стіни будівлі, що в свою чергу призвело до розташування таких приямків на земельній ділянці, яка фактично перебуває у користуванні [PERSON] , всупереч тому, що рішення органу місцевого самоврядування про формування спірної земельної ділянки втратило чинність. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Кузнецов К.С. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на відсутність порушеного права позивача та обрання ним неефективного способу захисту. Крім того, просить врахувати, що правовідносини у даній справі побічно вже були предметом розгляду у межах цивільної справи №683/2477/20. При цьому вказує, що висновки експертиз, на які посилається позивач, вказують, що спір між сторонами може бути вирішений у інший спосіб без застосування крайніх заходів у вигляді втручання у право власності та похідне від нього право користування майном, наприклад, шляхом встановлення земельного сервітуту або здійснення перебудови. Вважає, що задоволення даного позову призведе до непропорційного втручання у право користування земельною ділянкою [PERSON] , зокрема, створить надмірний тягар, пов`язаний із необхідністю повернення земельної ділянки та вжиття заходів з її переоформлення. Крім того, просить врахувати, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б вказували на розміри, конфігурацію земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування належного ТОВ «Міронекс» цілісного майнового комплексу, а тому захистити право позивача без ідентифікації земельної ділянки не можливо. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Міронекс» просить скасувати державну реєстрацію усієї спірної земельної ділянки площею 200 кв.м, не дивлячись на те, що для обслуговування будівлі необхідно відступ в 1 метр. Крім того, відповідачка [PERSON] після уточнення позовних вимог, подала відзив, у якому просить врахувати, що скасування речових прав на спірну земельну ділянку, існування чи скасування реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі жодним чином не змінює належність Старокостянтинівській міській раді цієї земельної ділянки, яка і так перебуває у комунальній власності, а також ніяким чином не впливає на можливість вільного володіння та користування позивачем будівлею готелю «Случ». Вказує, що формування спірної земельної ділянки було завершено, свідченням чого є інформація, яка зазначена у державних реєстрах, а саме рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути змінене чи скасоване органом місцевого самоврядування після його виконання (Т.4 а.с.2-8). У відповіді на вказаний відзив ТОВ «Міронекс» зазначає, що даний спір виник у зв`язку із бездіяльністю Старокостянтинівської міської ради при виконанні її ж власного рішення №54 п.3/5/VIII від 28 травня 2021 року, яким визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 22 лютого 2019 року №6 п.1/33/VII «Про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі». На виконання такого рішення Старокостянтинівська міська рада мала б вчинити дії щодо виведення земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:022:0126 з цивільного обороту, однак жодних дій вчинено не було, натомість спірна земельна ділянка продовжує своє існування та порушує права позивача вільно користуватись належною йому будівлею. Вказує, що після розформування спірної земельної ділянки [PERSON] не буде позбавлена права звернутись до Старокостянтинівської міської ради щодо формування нової земельної ділянки під об`єкт належного їй нерухомого майна, однак з урахуванням норм чинного законодавства щодо відступів меж від існуючих будівель та споруд, тобто без порушення прав ТОВ «Міронекс» (Т.4 а.с.58-62). Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, однак в матеріалах справи наявна заява про проведення усіх судових засідань у даній справі у відсутності представника, у якій також зазначено, що відповідач проти позову заперечує у повному обсязі, правом на подачу відзиву відповідач не скористався (Т.5 а.с.154). Відповідач Виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання також не забезпечив, натомість подав заяву про проведення усіх судових засідань у даній справі у відсутності представника, у якій також зазначено про заперечення проти позову у повному обсязі, правом на подачу відзиву відповідач не скористався (Т.5 а.с.157-158). Відповідач ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило. У визначений судом строк ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області подало відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не є розпорядником спірної земельної ділянки та ніяких розпорядчих дій щодо неї не вчиняло (Т.2 а.с.1-4). У відповіді на цей відзив ТОВ «Міронекс» зазначило, що з урахуванням статусу та повноважень ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, як суб`єкта владних повноважень, останнє є особою, до якої звернена позовна вимога вчинити визначені законом дії для поновлення порушених прав позивача, зокрема щодо вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки та закриття поземельної книги, яка може бути вирішена лише у судовому порядку (Т.2 а.с.36-40). Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Міронекс» на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 28 лютого 2015 року є власником готелю «Случ, що розташований за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с.91). Будівля готелю розташована на земельній ділянці площею 1623 кв.м, кадастровий номер 6810800000:04:002:0021, власником якої з 14 січня 2021 року є ТОВ «Міронекс». Цю земельну ділянку товариство попередньо орендувало, а в подальшому викупило у Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 січня 2021 року (Т.1 а.с.165-166, Т.4 а.с.14). Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 квітня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання набула право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . 28 травня 2021 року [PERSON] уклала зі Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області договір оренди земельної ділянки площею 0,02 га, кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, що розташована за тією ж адресою, та до цього перебувала в користуванні [PERSON] . Наразі [PERSON] є власником торгового приміщення загальною площею 119,5 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.110-111, Т.4 а.с.15-18). Земельні ділянки з кадастровими номерами 6810800000:04:002:0021 та 6810800000:04:002:0126 межують між собою. За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-9906618952022 від 25 грудня 2022 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6810800000:04:002:0021, розташована по [ADDRESS] , цільове призначення: категорія землі землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, форма власності приватна, площа 0,1623 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 13 грудня 2011 року (Т.4 а.с.10-11). У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-9906619702022 від 25 грудня 2022 року земельна ділянка, кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, розташована по [ADDRESS] , цільове призначення: категорія землі землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, форма власності комунальна, площа 0,02 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 28 січня 2019 року (Т.4 а.с.12-13). Звертаючись до суду із даним позовом, ТОВ «Міронекс» вказує, що формування земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126 перешкоджає позивачу вільно володіти та користуватись належною йому будівлею готелю «Случ» з усіма її приміщеннями та конструктивними елементами, зокрема, порушує право позивача на доступ до зовнішніх стін цієї будівлі з метою її обслуговування, унеможливлює належну та безпечну експлуатацію будівлі, забезпечення дотримання вимог санітарних правил та протипожежних норм, призвело до розміщення частини вказаної будівлі позивача на спірній земельній ділянці. Крім того, спірна земельна ділянка не могла бути передана в оренду [PERSON] , оскільки після скасування Старокостянтинівською міською радою свого ж рішення від 22 лютого 2019 року за №6 п.1/33/VII, вказана земельна ділянка мала б бути виведена з цивільного обороту, натомість вона продовжує існувати, чим порушує права позивача вільно користуватись належною йому будівлею. Тому просить захистити своє порушене право шляхом скасування державної реєстрації усіх речових прав на спірну земельну ділянку та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки із закриттям поземельної книги на земельну ділянку. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15, 16 ЦК України). Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)). Відповідно до положень частин 1-5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. За змістом частин 9-10 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічна норма міститься також і у Законі України «Про Державний земельний кадастр». Так, відповідно до частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Отже, за змістом наведених норм права саме вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації усіх речових прав (та обтяжень), зареєстрованих щодо такої земельної ділянки, є належними та ефективними способами захисту особи у разі, коли право цієї особи було порушено. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Як вбачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126, 25 березня 2019 року зареєстровано право власності Старокостянтинівської міської ради (комунальна власність) на цю земельну ділянку, а 22 червня 2021 року зареєстровано також право оренди [PERSON] (Т.2 а.с.110-111). Щодо формування спірної земельної ділянки та передачу її в оренду [PERSON] судом встановлено наступне. Рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №15 п.18/28/VII від 04 травня 2018 року зі змінами, внесеними рішенням цієї ж ради №11 п.1/30/VII від 05 вересня 2018 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування (запасу), розташованої по [ADDRESS] земельної ділянки орієнтовною площею 200 кв.м для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшим наданням її у власність (користування) (Т.1 а.с.15-16). Рішенням Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення розташованої по [ADDRESS] земельної ділянки площею 200 кв.м для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (КВЦПЗ 03.03.15; кадастровий номер 6810800000:04:002:0126). Цим же рішенням вищезазначену земельну ділянку надано [PERSON] на умовах оренди терміном на 5 років (до 22 лютого 2024 року) (Т.1 а.с.87). 25 березня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року зареєстровано право комунальної власності Старокостянтинівської міської ради на земельну ділянку, кадастровий номер 6810800000:04:002:0126. Того ж дня на підставі договору оренди землі від 22 вересня 2019 року у зазначеному Реєстрі за [PERSON] зареєстроване інше речове право право оренди цієї ж земельної ділянки (Т.2 а.с.110-11, Т.1 а.с.87). Рішенням Старокостянтинівської міської ради №54 п.3/5/VII від 28 травня 2021 року розірвано зареєстрований за №30906708 від 25 березня 2019 року договір оренди земельної ділянки та вилучено у [PERSON] земельну ділянку площею 200 кв.м, що розташована в [ADDRESS] , за погодженням землекористувача (п.1). Цим же рішенням вилучену земельну ділянку площею 200 кв.м, що розташована в [ADDRESS] , залишено у віданні міської ради (п.2). Пунктом 3 вказаного рішення визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 22 вересня 2019 року №6 п.1/33/VII «Про надання земельної ділянки в оренду фізичній особі» (Т.1 а.с.92). Рішенням Старокостянтинівської міської ради №55 п.5/5/VII від 28 травня 2021 року земельну ділянку площею 200 кв.м для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, що розташована по [ADDRESS] надано [PERSON] на умовах оренди терміном на 15 років (Т.1 а.с.93). 22 червня 2021 року на підставі договору оренди землі від 28 травня 2021 року [PERSON] зареєструвала право оренди спірної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Т.1 а.с.94). Відповідно до положень ст.79-1 ЗК України, ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» процес формування земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126 було завершено, що підтверджується інформацією, яка міститься у державних реєстрах. Рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126, та яке стало підставою для державної реєстрації за Старокостянтинівською міською радою права комунальної власності, є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування і воно вичерпало свою дію фактом його виконання. У рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Рішення Старокостянтинівської міської ради №54 п.3/5/VII від 28 травня 2021 року не було спрямоване на скасування рішення №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126. Вказане рішення відображало лише волю власника земельної ділянки у припиненні договірних відносин із [PERSON] , який відмовився від продовження оренди спірної земельної ділянки у зв`язку із відчуженням розташованого на цій земельній ділянці нерухомого майна на користь [PERSON] , і ніяким чином не свідчило про намір припинити право власності на спірну земельну ділянку. Навпаки, у п.2 вказаного рішення зазначено, що після розірвання договору оренди з [PERSON] , Старокостянтинівська міська рада залишає земельну ділянку у своєму віданні. У подальшому Старокостянтинівська міська рада своїм рішенням №55 п.5/5/VII від 28 травня 2021 року передала спірну земельну ділянку в оренду [PERSON] , тим самим визначила подальшу долю сформованої земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. З огляду на викладене, є безпідставними доводи позивача про те, що проект землеустрою, за яким сформована спірна земельна ділянка, через скасування міською радою рішення №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року є незатвердженим, в зв`язку із чим ця земельна ділянка припинила своє існування як об`єкт цивільних прав. Не заслуговують також на увагу і доводи ТОВ «Міронекс» про те, що у цивільній справі №683/1861/19 суди першої та апеляційної інстанцій встановили незаконність рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року, а також встановили, що формування спірної земельної ділянки порушило право власності ТОВ «Міронекс» на безперешкодне володіння та користування його власністю, а тому ці обставини є преюдиціальними та не підлягають доказуванню. Зі змісту рішень у цивільній справі №683/1861/19 за позовом ТОВ «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/ VII від 22 лютого 2019 року, вбачається, що ні судом першої, ні судом апеляційної інстанцій не було встановлено обставин, на які посилається позивач, зокрема щодо незаконності рішення №6 п.1/33/VII від 22 лютого 2019 року, а також щодо порушення прав власності позивача формуванням спірної земельної ділянки. Вказаними судовими рішеннями оцінка обставинам справи не надавалась, оскільки у позові було відмовлено через обрання ТОВ «Міронекс» неефективного способу захисту. Крім того, обставини, про які позивач вказує, як встановлені судом, у постанові Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі №683/1861/19 викладені як доводи апеляційної скарги ТОВ «Міронекс», та доводи заяви ТОВ «Міронекс» про зміну підстав позову, а тому ці обставини судом не встановлювались (Т.5 а.с.104-111). Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним свого права користування та розпорядження своїм майном. Отже, саме позивач зобов`язаний довести факт порушення його прав, як власника об`єкта нерухомого майна, та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації усіх речових прав (та обтяжень), зареєстрованих щодо такої земельної ділянки. У позовній заяві ТОВ «Міронекс» вказує, що формуванням спірної земельної ділянки порушується його право на доступ до зовнішніх стін належної йому будівлі готелю «Случ» з метою її обслуговування, унеможливлює належну та безпечну експлуатацію будівлі, забезпечення дотримання вимог санітарних правил та протипожежних норм, зокрема, у підвальні приміщення готелю затікає дощова вода через неможливість проведення позивачем інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівлі. На підтвердження свого порушеного права ТОВ «Міронекс» надало суду висновок експерта №33/21 від 22 липня 2022 року за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №683/1861/19 за позовом ТОВ «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Старокостянтинівської міської ради №6 п.1/33/ VII від 22 лютого 2019 року. Згідно вказаного висновку експерта межа земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126 площею 0,0200 га по відношенню до будівель цілісного майнового комплексу готелю « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , а саме, до вертикальної проекції стіни тильного (північного) фасаду будівлі цілісного майнового комплексу під літерою «А-3», знаходиться на відстані від 0,27 м до 0,45 м, що графічно відображено на зображенні № [NUMBER] в дослідницькій частині висновку. Фактичне розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126 площею 0,0200 га без встановлення на ній права земельного сервітуту щодо обслуговування (ремонту) будівлі цілісного майнового комплексу під літерою «А-3» за адресою: [ADDRESS] не відповідає вимогам ДБН (оскільки є меншим, ніж 1,0 м), та може перешкоджати ТОВ «Міронекс» у належному доступі до частини будівлі, а саме, з північного (тильного) фасаду, для можливості проведення обслуговування та поточного ремонту будівлі (Т.2 а.с.191-200). Отже, зі змісту вказаного висновку вбачається, що при формуванні спірної земельної ділянки не дотримано відстані 1,0 м від межі спірної земельної ділянки до стіни північного фасаду будівлі готелю «Случ», яка є необхідною для обслуговування та проведення поточного ремонту будівлі. При цьому, як пояснили представники позивача, земельна ділянка під частиною будівлі готелю «Случ» під літерою «А-3» та частина земельної ділянки між межею спірної земельної ділянки та стіною будівлі готелю не сформована, у власність чи користування ТОВ «Міронекс» не передавалась та є землею комунальної власності, що вбачається також із плану співставлення меж земельних ділянок та збірного кадастрового плану (Т.4 а.с.63-64). Однак, ТОВ «Міронекс» просить скасувати державну реєстрацію усієї спірної земельної ділянки площею 200 кв.м, при цьому конкретно не зазначає розміри та конфігурацію земельної ділянки, яка необхідна ТОВ «Міронекс» для обслуговування будівлі. Отже, задоволення даного позову, на думку суду, призведе до непропорційного втручання у право власності Старокостянтинівської міської ради та право користування відповідачки [PERSON] , зокрема, створить надмірний тягар, пов`язаний із необхідністю повернення земельної ділянки та вжиття заходів з її переоформлення. Разом з тим, спір між сторонами може бути вирішений в інший спосіб без застосування крайніх заходів у вигляді втручання у право власності та право користування, зокрема, шляхом встановлення земельного сервітуту. Що стосується доводів ТОВ «Міронекс» про те, що спірна земельна ділянка сформована таким чином, що виступаючі конструктивні елементи будівлі готелю світлові приямки фактично розташовані на цій земельній ділянці, то суд враховує обставини встановлені з цього приводу Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 16 січня 2025 року у цивільній справі №683/2477/20 за позовом ТОВ «Міронекс» до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ», які мають преюдиційне значення в силу ч.4 ст.82 ЦПК України (Т.5 а.с.215-249). Так, суд апеляційної інстанції при розгляді справи №683/2477/20 встановив, що у технічному паспорті на цілісний майновий комплекс ТОВ «Міронекс» по [ADDRESS] , виготовленому станом на лютий 2018 року, у підвальному приміщенні, належному позивачу, №122 та №124 по зовнішніх стінах будівлі відображено віконні прорізи без будь-яких приямків, приналежних до будівлі. Разом з тим, у технічному паспорті на цілісний майновий комплекс ТОВ «Міронекс» по [ADDRESS] , виготовленому станом на жовтень 2019 року, відображено віконні прорізи з приямками в тому числі в тій частині будівлі, де їх фізично не було у зв`язку із розташуванням на той час приміщення холодильних камер, при цьому, відомості щодо здійснення будівництва приямків у вказаний період відсутні. А тому, підстав стверджувати, що світлові приямки є частиною конструктивних елементів самої будівлі по [ADDRESS] , яка належить позивачу немає. Вказані обставини спростовують твердження позивача про порушення його прав користування будівлею через те, що світлові приямки розташовані на спірній земельній ділянці, оскільки як встановлено судом при розгляді справи №683/2477/20, ці приямки не є частиною конструктивних елементів будівлі готелю. З огляду на викладене вище, матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що формування земельної ділянки з кадастровим номером 6810800000:04:002:0126 площею 0,0200 га перешкоджає позивачу у користуванні належним йому цілісним майновим комплексом готелю «Случ», а скасування державної реєстрації речових прав на цю земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки із закриттям поземельної книги на неї призведе до захисту прав позивача, оскільки у випадку такого скасування позивач не набуде будь-яких прав на земельну ділянку. З огляду на викладене, у задоволенні позову ТОВ «Міронекс» слід відмовити. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідачки [PERSON] у даній справі здійснювало Адвокатське об`єднання «Адвокатська контора «Місяць і партнери». На підставі ордеру серії ВХ №1107243, виданого 29 вересня 2025 року Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора«Місяць і партнери», представництво Фурсової О.В. здійснював адвокат цього об`єднання Кузнецов К.С. 19 листопада 2025 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Кузнецов О.В. подав заяву, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідачки [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат надав договір про надання правової допомоги від 23 вересня 2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 10 листопада 2025 року за договором про надання правової допомоги від 23 вересня 2025 року. Пунктом 1.1 договору про надання правової допомоги від 23 вересня 2025 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «Місяць і Партнери» в особі керуючого партнера Місяця А.П., визначено, що за цим договором клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу по забезпеченню представництва інтересів клієнта в у Старокостянтинівському районному суду Хмельницької області у справі №683/2431/21. Згідно пунктів 4.1, 4.3 цього договору за роботу, виконану адвокатським об`єднанням клієнт сплачує грошові кошти у фіксованому розмірі 40000 грн., протягом 3-х робочих днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по суті справи. Сума, сплачена за надану правову допомогу за даним договором, є гонораром за надання правової допомоги. Зі змісту акту приймання-передачі наданих послуг вбачається, що адвокатським об`єднанням надані клієнту юридичні послуги за договором, розмір гонорару складає 40000 грн. Оцінюючи докази щодо витрат відповідачки [PERSON] на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, кількістю судових засідань, у яких адвокат приймав безпосередню участь у суді, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений відповідачкою до відшкодування в сумі 40000 грн. є співмірним із обсягом наданих послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні даного позову судом відмовлено, тому з позивача ТОВ «Міронекс» на користь відповідачки [PERSON] слід стягнути 40000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved