Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 січня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №8677724. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти у передбачені строки не повернув. 12 вересня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12092025, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Також 18 січня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит №73916146. Відповідач умови договору не виконав. Крім того, 19 січня 2025 року між «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено кредитної лінії №8246932. Умови договору відповідачем не виконувалися. 27 березня 2025 року між «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договорами №73916146 та №8246932. Просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 97 016,00 грн та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. 09 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 16 грудня 2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 16 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликалися. Позивач не надав заперечення проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 18 січня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №8677724, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 400,00 грн строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплачувати проценти в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів. Згідно з листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 16 вересня 2025 року № 7/15362 грошові кошти у сумі 15 400,00 грн 18 січня 2025 року успішно перераховані на картку № [NUMBER] . Отже кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав. 12 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №12092025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №8677724. Згідно з реєстром боржників розмір заборгованості відповідача перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 41 580,00 грн: основна сума боргу 15 400,00 грн; проценти 18 480,00 грн; пеня/штрафи 7 700,00 грн. Такий розмір заборгованості значиться і в розрахунку первісного кредитора. 18 січня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено електронний договір надання коштів у кредит №73916146, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 13 000,00 грн шляхом перерахування на рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5 % в день, комісії за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту (1 950,00 грн) та процентів за понадстрокове користування позикою та пені у розмірі 4% за день, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісію. У розділі 13 договору «юридичні адреси та реквізити сторін» міститься інформація про номер електронного платіжного засобу [PERSON] [NUMBER] . Згідно з листами ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 04 листопада 2025 року грошові кошти у сумі 13 000,00 грн 18 січня 2025 року перераховані на картку № [NUMBER] . Отже кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав. 19 січня 2025 року між «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено електронний договір про кредитної лінії №8246932. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день, комісія 17,25% від суми кредиту (1 380,00 грн). У розділі 11 договору «юридичні адреси та реквізити сторін» міститься інформація про номер електронного платіжного засобу позичальника [NUMBER] . Згідно з листом ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 19 листопада 2025 року грошові кошти у сумі 8 000,00 грн 19 січня 2025 року успішно перераховані на картку № [NUMBER] . Отже кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти, проте свої зобов`язання за договором перед кредитором належним чином не виконав. 27 березня 2025 року між ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №27/03/25, на підставі якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитними договорами №73916146 та №8246932. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 5 від 27 травня 2025 року до вищезазначеного договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №73916146 на суму заборгованості 32 296,00 грн: основна сума боргу 8 000,00 грн; проценти 6 916,00 грн; неустойка 16 000,00 грн; комісія 1 380,00 грн. Згідно з витягом з реєстру боржників № 6 від 27 травня 2025 року до договору факторингу №27/03/25 позивач набув право вимоги заборгованості за договором №73916146. Розмір заборгованості на дату набуття права вимоги становить 23 140,00 грн, з яких: 13 000,00 грн основна сума боргу, 1 950,00 грн проценти, 6 240,00 грн проценти за понадстрокове користування кредитом, 1 950,00 грн комісія за надання кредиту. Такі розміри заборгованостей містяться і в розрахунках первісного кредитора. Розміри заборгованостей за кредитом відповідачем не спростовано. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами до відповідача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем з первісними кредиторами кредитних договорів, після підписання яких між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, порушення ним взятих на себе зобов`язань; набуття позивачем права вимоги за цими договорами. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначених кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, докази отримання відповідачем кредитних коштів, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників, розрахунки заборгованості первісних кредиторів. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за цими кредитними договорами, виникла заборгованість. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість повністю не погашена, відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Тобто позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за цими кредитними договорами. Розрахунки заборгованості первісних кредиторів підтверджують наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісіями за надання кредиту. Проте суд зазначає, що стягнення неустойки (штрафу, пені), а також процентів за понадстрокове користування кредитом, які є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України, у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 67 076,00 грн: за кредитним договором №8677724 від 18 січня 2025 року 33 880,00 грн, з яких: основна сума боргу 15 400,00 грн; проценти 18 480,00 грн; за кредитним договором №73916146 від 18 січня 2025 року 16 900,00 грн, з яких: основна сума боргу 13 000,00 грн; проценти 1 950,00 грн, комісія за надання кредиту 1 950,00 грн; за кредитним договором №8246932 від 19 січня 2025 року 16 296,00 грн, з яких: основна сума боргу 8 000,00 грн; проценти 6 916,00 грн, комісія за надання кредиту 1 380,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 093,56 грн (69,14%). На підставі викладеного та

Outcome: partial