Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 870211 від 08.07.2023 року в розмірі 139235 гривень. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 08.07.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort»№ 870211, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 25000 гривень, яка зобов?язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки визначені договором. Згідно з п.9.2 цього договору він вважається укладеним з моменту підписання електронним підписом. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної карти [NUMBER] . Відповідачем заборгованість у встановлений строк повернута не була, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 139235 гривень, з яких 25000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 114235 гривень - заборгованість за процентами. Ухвалою суду від 06.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано від АТ «Універсал Банк» (04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок, 54/19) докази щодо інформації: чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ); чи була успішною транзакція здійснена 08.07.2023 року на банківську картку № [NUMBER] в сумі 25000 грн.; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти [NUMBER] ; чи за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] . Від АТ «Універсал Банк» до суду поступила витребувана інформація. Позивач у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду поступило клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому він зазначив що не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом доставлення судових повісток на 11.12.2025 року, на 09.02.2026 року до електронного кабінету (а.с. 65, 74). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.02.2026 року, є дата складення повного судового рішення 11.02.2026 року. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 08.07.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 870211. Даний договір підписано відповідачем електроним підписом - одноразовим ідентифікатором Х946 (а.с.18 зворот - 28 ). Як вбачається з довідки про ідентифікацію, ТОВ «Селфі Кредит» підтвердило, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір № 870211 від 08.07.2023 року , ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор Х946, час відправки ідентифікатору позичальнику 08.07.2023 року 11.32.45, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 380672543976 (а.с.30 зворот ). Згідно з умовами даного договору відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 25 000 гривень, які зобов`язалась повернути, сплативши проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Згідно п. 1.5.1 договору, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день, та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. визначено, що знижена процентна ставка становить 1,43% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 07.08.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: з стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 223000 гривень; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 217225 гривень. Згідно з п. 2.1, 2.2 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 08.07.2023 року або 09.07.2023 року. Відповідно до п. 3.1 договору, проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Згідно додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту (Графік платежів) вбачається, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 16500 гривень, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в Графіку платежів буде мати наступні значення: 1.усього сума платежів за розрахунковий період складе 223000 гривень; 2.усього сума процентів за користування кредитом складе 198000 гривень; 3.реальна річна процентна ставка складе 47541.10% річних; 4.загальна вартість кредиту складе 223000 гривень (а.с. 29). Відповідно до листа ТОВ «УПР» від 22.04.2025 року № 20250422-599, останнє повідомило ТОВ «Селфі Кредит», що 08.07.2023 року о 11.49.03, згідно договору про переказ коштів 03052022-1 від 05.03.2022 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 25000 гривень, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 32 ). Також на виконання ухвали суду про витребування доказів, від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду поступило письмове повідомлення, згідно якого на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 08.07.2023 року дійсно надійшов платіж у розмірі 25000 гривень та був зарахований на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] .(а.с. 67). З наведеного вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. З розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 870211 від 08.07.2023 року , складеного ТОВ «Селфі Кредит», станом на 01.02.2024 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість [PERSON] складає 139235 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту - 25000 гривень; заборгованість за відсотками 114235 гривень. Даний розрахунок також містить поденний розрахунок відсотків за період з 08.07.2023 року по 01.02.2024 року (а.с. 32 зворот -36). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», у тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 870211 від 08.07.2023 (а.с.36 зворот -41 ). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «ФК «Кредит Капітал» складає 139235 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 25000 гривень; заборгованості за відсотками 114235 гривень (а.с. 47 ). ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслано на адресу [PERSON] досудову вимогу від 10.10.2025 року за вих. № 23362014, в якій повідомило відповідача про перехід права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та про необхідність виконати зобов`язання за кредитним договором № 870211 від 08.07.2023 року шляхом сплати коштів в сумі 139235 гривень (а.с. 49). Однак станом на час розгляду справи вказана досудова вимога відповідачем не виконана. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт переуступки права вимоги від первісного кредитора до позивача. Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за кредитом. При цьому самим відповідачем не оспорений розмір процентів. При розрахунку заборгованості за процентами, судом враховано, що відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою відповідного змісту згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до пункту 17 розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 08.07.2023 року строком на 360 днів із розміром процентної ставки за користування кредитом 2,2 % від суми кредиту за кожен день. При цьому як вбачається із розрахунку заборгованості розмір відсотків нарахований за період з 08.07.2023 року до 01.02.2024 року за процентною ставкою 2,2% в день, що не перевищує розмір та порядок нарахування процентів встановлений у п. 17 розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи на наведені обставини, позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №870211 від 08.07.2023 року у розмірі 139235 гривень, з яких 25000 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 114235 гривень - заборгованість за процентами. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення витрат у розмірі 2 422,40 гривень за сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 гривень сплаченого судового збору. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: - договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року укладний між ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», ; - акт №422 наданих послуг від 08.10.2025 року адвокатським об`єднанням «Апологет» ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» на суму 8000 гривень, боржник [PERSON] , кредитний договір №870211; - детальний опис робіт наданих послуг відповідно до акта №422 до договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням «Апологет» надано послуги в кількості 6 годин 30 хвилин для подання заяви до суду від імені клієнта про стягнення заборгованості із [PERSON] , кредитний договір №870211. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 року в справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. На підставі наведенного,

Outcome: approved