Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] в особі представника звернулись до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки, вказуючи на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06 листопада 2010 року ВРА 795693, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Скакуш Є.О. отримала спадщину після смерті матері [PERSON] , тобто право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,88 га, яка розташована на території Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823981600:01:000:1241, 4823981600:01:000:1240, 4823981600:02:000:0470. Іншу частку вказаної земельної ділянки у вигляді 1/2 частки, відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року ВРА 795690, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області отримав [PERSON] .. Позивачі не можуть розпорядитись належним чином правом на земельну частку (пай) отримане в спадщину, так як його частка земельної ділянки в натурі виділена між спадкоємцями з порушеннями, що не дозволяють зареєструвати право власності на кожну земельну ділянку окремо. В судове засідання позивачі не з`явились, від їх представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за його відсутності, винести рішення відповідно до чинного законодавства. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 06 листопада 2010 року ВРА 795693, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме права на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,88 га, яка розташована на території Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823981600:01:000:1241, 4823981600:01:000:1240, 4823981600:02:000:0470 (а.с.28). Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року ВРА 795690, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме права на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,88 га, яка розташована на території Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823981600:01:000:1241, 4823981600:01:000:1240, 4823981600:02:000:0470 (а.с.14). Позивачі в 2013 році звернулися із заявою до землевпорядної організації для розробки проекту землеустрою щодо виділення земельних ділянок в натурі відповідно до часток у праві власності кожного з них із присвоєнням кадастрових номерів кожній земельній ділянці, тобто виділення їх в натурі. На підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок, відділом Держземагенства у Кривоозерському районі зареєстровано земельні ділянки шляхом анулювання старих кадастрових номерів та присвоєння нових кадастрових номерів, а саме: - кадастровий номер 4823981600:01:000:1241 анульовано та присвоєно новий кадастровий номер 4823981600:01:000:2009, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968098372025 від 23 червня 2025 року(а.с.34) та кадастровий номер 4823981600:01:000:2008, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968106072025 від 23 червня 2025 року(а.с.98); - кадастровий номер 4823981600:02:000:0470 анульовано та присвоєно новий кадастровий номер 4823981600:02:000:0568, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968091232025 від 23 червня 2025 року(а.с.18) та кадастровий номер 4823981600:02:000:0567, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968103532025 від 23 червня 2025 року(а.с.66); - кадастровий номер 4823981600:01:000:1240 анульовано та присвоєно новий кадастровий номер 4823981600:01:000:2007, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968092892025 від 23 червня 2025 року(а.с.50) та 4823981600:01:000:2006, що належить [PERSON] , що підтверджено даними Витягу ДЗК №НВ-9968104812025 від 23 червня 2025 року(а.82). Анулювання старих кадастрових номерів та присвоєння нових кадастрових номерів земельним ділянкам на сьогоднішній день унеможливлює оформлення поділу спадщини в натурі в нотаріальному порядку шляхом укладання договору поділу на підставі якого можливо провести державну реєстрацію земельних ділянок. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч.1 ст.368 і ч.2 ст.372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється. Згідно приписів ст.88 Земельного кодексу України вбачається що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. При продажу учасником належної йому частки у спільній частковій власності на земельну ділянку інші учасники мають переважне право купівлі частки відповідно до закону. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття за позивачами права власності на земельні ділянки, не порушують права та законні інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження і є всі підстави визнати за ними право власності на майно, оскільки позивачами надано докази для визнання права власності за ними та проти позову не було заперечень зі сторони відповідача, і такий стан речей не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved