Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд стягнути з останнього на її користь стягнути з відповідача на мою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання; стягнути на користь позивача вартість понесених витрат на правову допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.04.2007 року. Сторони по справі від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано (рішення від 02.09.2019 року у справі № 496/2190/19). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/2189/19 від 02.09.2019 року було встановлено стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття ( [INFO] ). На даний час наша з відповідачем дочка досягла повноліття. Але разом з тим, вона навчається на 3 курсі Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу денного відділення на контрактній основі. Після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини, а відповідно до ст. 199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися до досягнення нею 23 років. Оскільки наша з відповідачем дочка навчається на стаціонарі у навчальному закладі на контракті, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших дітей у нього не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник надіслав клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, але просить зменшити суму стягнення на правову допомогу. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання допомоги, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано (рішення від 02.09.2019 року у справі № 496/2190/19). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/2189/19 від 02.09.2019 року було встановлено стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття ( [INFO] ). Згідно з витягом №2025/013485354 від 15.09.2025 року з реєстру територіальної громади [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на утриманні матері. Згідно з довідкою №91 від 16.09.2024 [PERSON] дійсно навчається у Одеському фаховому коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу на 3 курсі групи 9ГО-37/23 за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа ОПП Готельне обслуговування та згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №6к/23 від 03.08.2023 року денного відділення на контрактній основі. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , досягнула 18 років, продовжує навчання на стаціонарі у навчальному закладі на контракті, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має. У зв`язку із чим, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, інших дітей у нього не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває. Зі змісту ст. 199 СК України слідує, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітня [PERSON] , продовжує навчання у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку може та повинен надавати її батько [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Понесені [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката Абакіна-Пілявської Л.М. згідно з договором про надання правової допомоги від 20.11.2025 року, актом про отримання правової допомоги, актом узгодження суми гонорару та порядку розрахунків, квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 20.11.2025 року на суму 20 000 грн. Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 20 000,00 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Абакіною-Пілявською Л.М. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень. Окрім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень Закону України «Про судовий збір», тому 1211,20 грн. судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: approved