Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» звернулася представник [PERSON] адвокат Семенюк Марія Олександрівна, в якій просить суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників квартири за період до 17 лютого 2021 року у сумі 51 789 грн. 50 коп. В обґрунтування позову вказує, що 17 лютого 2021 року позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] , після чого 12 березня 2021 року уклав із відповідачем договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, однак за особовим рахунком, відкритим на його ім`я, обліковується заборгованість у сумі 51 789 грн. 50 коп., яка виникла до набуття ним права власності на квартиру та є боргом попередніх власників; при цьому договір купівлі-продажу не містить умов про прийняття ним таких боргових зобов`язань, чинне законодавство не покладає на нового власника обов`язку сплачувати борги попередніх власників за житлово-комунальні послуги, а відмова відповідача виключити зазначену заборгованість з обліку порушує охоронюваний законом інтерес позивача у правовій визначеності, у зв`язку з чим він просить суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість, нараховану за період до 17 лютого 2021 року. Представник відповідача у поданому відзиві заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надаються на підставі договору і є платними, а обов`язок їх оплати випливає з укладеного договору та вимог чинного законодавства. Відповідач вказує, що нарахування заборгованості по особовому рахунку здійснені правомірно відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання відповідних послуг та типових договорів, а договір купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2021 року не містить застережень про відсутність у покупця відповідальності за наявну заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим питання погашення такої заборгованості має вирішуватися між покупцем і продавцем квартири, а підстави для виключення спірної заборгованості з обліку по особовому рахунку та задоволення позову відсутні. Крім того, вказує на те, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про оформлення особового рахунку від 12 березня 2021 року власноручно було підтверджено наявність заборгованості перед РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» станом на 01 березня 2021 року у розмірі 44 807 грн. 96 коп. та фактично взято на себе зобов`язання щодо її сплати, у зв`язку з чим, на думку відповідача, позивач самостійно визнав наявність за ним відповідної заборгованості, а відтак підстави для задоволення позовних вимог про виключення заборгованості з обліку по особовому рахунку відсутні. У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи відповідача про прийняття ним на себе заборгованості за послуги водопостачання є безпідставними, оскільки надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а заміна боржника у зобов`язанні можлива лише шляхом укладення письмового правочину про переведення боргу за згодою кредитора та з дотриманням вимог закону, чого у даному випадку не відбулося. Зазначає, що подана відповідачем заява про оформлення особового рахунку від 12 березня 2021 року не містить істотних умов переведення боргу, не визначає сторін, обсягу та підстав виникнення зобов`язань і не може свідчити про прийняття позивачем боргів попереднього власника, а наведені відповідачем суми заборгованості не узгоджуються з фактичними нарахуваннями за період володіння квартирою попереднім власником, що підтверджує відсутність правових підстав для покладення спірної заборгованості на позивача та необхідність її виключення з обліку по особовому рахунку. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 19-20) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 43-44) У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність нарахування заборгованості та відсутність підстав для її виключення з обліку по особовому рахунку позивача. (а.с. 22-25) У поданому клопотанні представник відповідача просив долучити до матеріалів справи заяву позивача від 12 березня 2021 року про оформлення особового рахунку як доказ визнання ним заборгованості за послуги водопостачання. (а.с. 28-31) У відповіді на відзив, представник позивача заперечила доводи відповідача, зазначивши, що ним не приймався борг попереднього власника, а відсутність правочину про переведення боргу виключає можливість покладення спірної заборгованості на нього. (а.с. 32-35) Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача адвокат Семенюк М.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Звернула увагу суду на розбіжності в сумі, які містить заява та борг по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , зокрема заборгованість попередніх власників квартири за період до 17 лютого 2021 року, яку позивач просить виключити з обліку становить сума 51 789 грн. 50 коп., тоді як в заяві йдеться про суму розміром 44807 грн 96 коп. Вакузує, що позивач не приймав зобов`язань попередніх власників у договірному порядку згідно з вимогами чинного законодавства України. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Чоланюк С.Ю. проти задоволення позову заперечив, відзив на позов підтримав, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що як договором про купівлю-продаж об`єкту нерухомості, так і відповідною заявою позивач прийняв на себе зобов`язання зі сплати комунальних платежів, які не були оплачені попередніми власниками. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, докази. Суд встановив, що 17 лютого 2021 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2021 року. (а.с. 10-11) Суд встановив, що у договорі відсутні положення щодо заяв про наявність чи відсутність боргу або переходу зобов`язань по комунальних платежах між сторонами. Так, договором купівлі-продажу не передбачено переходу до позивача боргових зобов`язань попередніх власників квартири, у тому числі за житлово-комунальні послуги, а також не міститься застережень щодо прийняття позивачем на себе будь-яких зобов`язань з оплати заборгованості, що виникла до моменту переходу права власності. Після набуття права власності на спірну квартиру, 12 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» із заявою про оформлення (переоформлення) особового рахунку та уклав із відповідачем договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. На підставі зазначеного договору на ім`я позивача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для обліку нарахувань та оплати комунальних послуг за вказаною квартирою. Разом із тим, суд встановив, що за відкритим на ім`я позивача особовим рахунком обліковується заборгованість у загальному розмірі 51 789 грн 50 коп., яка, відповідно до наданих відповідачем розрахунків, сформована за період до 17 лютого 2021 року, тобто до моменту набуття позивачем права власності на квартиру. Зазначена заборгованість виникла внаслідок несплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення попередніми власниками житлового приміщення. Вказаний факт підтверджує детальна довідка оборотів за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири. (а.с. 6) Відповіддю на адвокатський запит Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» від 06.07.2023 року № 2757 представнику позивача було повідомлено про відсутність підстав для виключення з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , заборгованості попередніх власників квартири за період до 17 лютого 2021 року у сумі 51 789 грн. 50 коп. (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 6 жовтня 2021 року у справі № 569/19331/21 з позивача було стягнуто в безспірному порядку заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , у сумі 54 542 грн. 25 коп. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.11.2021 року вказаний судовий наказ було скасовано, роз`яснено право стягувача на звернення до суду із вказаними вимогами в позовному провадженні (а.с. 15 - 16). Також суд встановив, що безпосереднім попереднім власником квартири була [PERSON] , яка набула право власності на спірне житло на підставі свідоцтва про право власності від 07 грудня 2020 року та володіла квартирою до її відчуження позивачу 17 лютого 2021 року. Наведені обставини свідчать про те, що за період володіння квартирою [PERSON] заборгованість у розмірі 44 807 грн. 96 коп., на яку посилається відповідач, об`єктивно не могла утворитися, а отже, основна частина спірної заборгованості сформована за значно більш ранній період та належить до боргів попередніх власників квартири. Крім того, після скасування судового наказу відповідач не звертався до позивача чи попередніх власників про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на заяву [PERSON] від 12 березня 2021 року про оформлення особового рахунку, у якій зазначено суму заборгованості станом на 01 березня 2021 року у розмірі 44 807 грн. 96 коп. (а.с. 30) При цьому відповідач вважає, що подання такої заяви свідчить про визнання позивачем зазначеної заборгованості та прийняття ним на себе зобов`язання щодо її сплати. ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення. Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання закріплене частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом гарантується, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 15 березня 2023 року у справі № 176/522/22, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Оскільки договір купівлі-продажу від 17.02.2021, на підставі якого позивач набув у власність квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за водопостачання попередніх власників вказаної квартири. На позивача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за надані послуги відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 17.02.2021, тобто до укладення ним договору купівлі-продажу квартири. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Доводи відповідача про те, що питання погашення заборгованості має вирішуватися між покупцем і продавцем квартири, суд оцінює критично, оскільки такі правовідносини не стосуються відповідача як виконавця житлово-комунальних послуг та не можуть бути підставою для покладення на позивача обов`язку зі сплати боргів попередніх власників. Наявність або відсутність домовленостей між сторонами договору купівлі-продажу не змінює правової природи зобов`язань у сфері житлово-комунальних послуг та не створює для відповідача права вимагати сплати заборгованості з особи, яка не була споживачем відповідних послуг у період їх надання. Посилання відповідача на заяву позивача від 12 березня 2021 року як на доказ визнання боргу суд визнає необґрунтованими, оскільки сама по собі фіксація певної суми заборгованості в заяві про оформлення особового рахунку не є правочином про переведення боргу та не може породжувати цивільно-правові наслідки у вигляді заміни боржника у зобов`язанні без дотримання вимог статті 520 ЦК України. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу у формі, передбаченій законом, а також відсутність волевиявлення попереднього боржника виключає можливість покладення спірної заборгованості на позивача. При цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт відкриття особового рахунку на ім`я нового власника житла має виключно обліковий характер і не змінює суб`єктного складу зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг, спожитих до моменту укладення договору між сторонами. Облік заборгованості за особовим рахунком не може підміняти собою цивільно-правові підстави виникнення зобов`язань та не є доказом наявності у позивача обов`язку зі сплати боргу. Суд критично оцінює вказану заяву та можливість достовірно підтвердити зобов`язання позивача перед відповідачем щодо заборгованості, яка виникла у попередніх власників нерухомого майна. Суд встановив, що вказана заява не є договором про переведення боргу, не містить істотних умов такого правочину, зокрема не визначає первісного боржника, не встановлює обсяг і підстави виникнення боргових зобов`язань, не містить волевиявлення попереднього власника квартири, а також не укладена у формі, передбаченій цивільним законодавством для заміни боржника у зобов`язанні. Будь-які інші докази укладення між позивачем, відповідачем та попереднім власником квартири письмового правочину про переведення боргу матеріали справи не містять. З огляду на зазначене суд вважає, що спірна заборгованість виникла до моменту набуття позивачем права власності на квартиру, обліковується за особовим рахунком позивача без наявних правових підстав, а між сторонами фактично виник спір щодо правомірності покладення на нового власника житла обов`язку зі сплати боргів попередніх власників за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. З огляду на встановлені обставини та норми матеріального права, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість, нараховану за період до 17 лютого 2021 року, є належним, ефективним та таким, що відповідає характеру порушеного права та спрямований на відновлення правової визначеності у правовідносинах сторін. Виключення спірної заборгованості з обліку по особовому рахунку позивача не порушує прав відповідача, оскільки не позбавляє його можливості звернутися з вимогами про стягнення заборгованості до належного боржника - особи, яка фактично споживала відповідні житлово-комунальні послуги у період виникнення боргу. Отже, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір слід покласти на відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 969 грн. 12 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved