Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

19 листопада 2025 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Позивач є пенсіонером, непрацездатною особою та особою з інвалідністю. При цьому, хоч позивач і є непрацездатною особою, але не потребує матеріальної допомоги з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначила, що частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Ключовими умовами настання обов`язку по утриманню батьків є непрацездатність позивача в сукупності з потребами в матеріальній допомозі. Позивач у позовній заяві зазначає про відсутність потреби в утриманні, оскільки хоча і є непрацездатною особою, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення та відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Позивач жодного разу не зверталася до відповідача щодо надання їй матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, умови для виникнення у відповідача обов`язку по утриманню позивача відсутні. Позивач подала відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначила, що визнає аргументи наведених відповідачем заперечень в частині відсутності у позивача потреби в утриманні з боку відповідача. Позивач дійсно є особою з інвалідністю, отримує пенсійне забезпечення та інші доходи, що сукупно перевищують встановлений законом прожитковий мінімум. Позивач не потребує додаткового утримання та покриття додаткових витрат. Позивач погоджується з тим, що відсутні будь-які обставини, які свідчать про потребу в матеріальній допомозі позивача з боку відповідача. Позивач не потребує утримання з боку відповідача, у зв`язку із чим відповідач не має обов`язку з утримання одного з непрацездатних батьків. Листом від 13 січня 2026 року (а.с. 43) позивачу повідомлено про необхідність однозначно повідомити суд про те, чи підтримує вона свій позов до відповідача про стягнення аліментів. У судове засідання позивач не з`явилася, вчергове подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що просить суд розглянути справу з урахуванням позицій сторін і в разі наявності підстав для задоволення позову задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, раніше подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 30). На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (записи здійснено російською мовою) (а.с. 9). 06 вересня 1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Позивач отримує пенсію за віком та має інвалідність ІІ групи загального захворювання, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 4). Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу . Згідно із частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності в них потреби в матеріальній допомозі. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливо лише тоді, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 Сімейного кодексу України. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір. Згідно із статтею 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд зазначає, що сторони у судові засідання не з`являються, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд виходить з тих обставин, які повідомили сторони, та розглядає справу на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Враховуючи викладене, положення законодавства, а також те, що позивач є непрацездатною особою, беручи до уваги те, що хоча позивач і отримує пенсію та зазначає про відсутність необхідності в утриманні, проте позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, не відмовилася від позовних вимог, що свідчить про її потребу в матеріальній допомозі з боку відповідача, а відповідач є працездатною і має обов`язок утримувати непрацездатну матір, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved