Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 02.08.2021 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №б/н. Відповідно до умов договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту банк виконав у повному обсязі, однак відповідач, як позичальник, свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 122 475,31 грн., з яких: 76 933,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 45 541,94 грн. заборгованість за відсотками, яку позивач, а також судові витрати по справі просив стягнути з відповідача. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 24.09.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11.12.2025 у Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) витребувано докази, а саме інформацію про власника банківського рахунка № [NUMBER] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнивши прізвище відповідача Матевосян, та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У поданому 23.10.2025 відзиві на позовну заяву просив суд частково задовольнити позовні вимоги у сумі 70 000,00 грн., оскільки розмір заявленої заборгованості у сумі 122 475,31 грн. не відповідає її дійсному залишку. Позивачем нараховані завищені відсотки, пеня, комісія та штрафи. Також, ним не враховано фактичної суми вже сплачених відповідачем коштів в розмірі 32 467,60 грн. Крім того, просив суд розстрочити виконання рішення суду строком на шість місяців із щомісячною сплатою рівними частинами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 02.08.2021 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №б/н, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. 02.08.2021 відповідачем підписано також паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається, що він містить найменування та місцезнаходження кредитодавця, реквізити ліцензії; тип кредиту кредитування рахунку; суму/ліміт кредиту до 45 300,00 грн.; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації. Максимальна сума кредиту 200 000,00 грн. Кредитні кошти надаються клієнту безготівковим шляхом. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Зазначена в паспорті інформація відповідає вимогам частини 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Зміст зобов`язання в наведеному паспорті споживчого кредиту викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз анкети-заяви та наданого позивачем розрахунку, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути, із сплатою процентів за кредитним договором в розмірі та умовах погоджених сторонами у паспорті споживчого кредиту. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.11.2022. З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.05.2025 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №631745607 становить 122 475,31 грн., з яких: 76 933,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 45 541,94 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд не може погодитися з твердженням відповідача, що позивач звернувся з позовом до суду до неналежного відповідача, а саме [PERSON] , оскільки 06.01.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача [PERSON] було подано заяву, в якій вона просила замінити анкетні дані відповідача з [PERSON] на [PERSON] . Крім того, суд враховує, що відповідач підтвердив укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявність в нього заборгованості. При укладенні договору позичальником був наданий паспорт та РНОКПП, дані яких співпадають з даними, вказаними в кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту. Отже, позивачем доведено факт укладення договору з [PERSON] та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також не погоджується з доводами відповідача про те, що поданий позивачем розрахунок розміру заборгованості за відсотками здійснений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідачем не надано до суду жодного належного доказу, який це підтверджував би, зокрема розрахунку заборгованості, який він вважає вірним. Доказів виконання своїх зобов`язань, відповідачем не надано. З виписки за рахунком [NUMBER] за період 02.08.2021-01.10.2025, наданої відповідачем, вбачається, що сума 32 467,60 грн. є сумою надходжень на його рахунок, а не сумою сплачених ним коштів. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом в розмірі 122 475,31 грн., з яких: 76 933,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 45 541,94 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. У даному випадку відповідач просив суд розстрочити йому виконання рішення суду строком на 6 місяців. Утім, жодних доказів на підтвердження обставин передбачених ч. 4 ст. 435 ЦПК України до суду не надано, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні даного клопотання. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Позивач заявив про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 607,98 грн. На підтвердження таких витрат надав до суду Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» та АТ «Сенс Банк», у п. 1.1.1. якого передбачено комплекс юридичних послуг, які надає Адвокатське об`єднання. Утім, розділ 1 даного Договору не містить посилань на конкретний спір (позов) з визначеним суб`єктом. Акт наданих послуг/виконаних робіт, підписаний сторонами, в матеріалах справи також відсутній. Відповідно, документи на підтвердження надання правової допомоги не містять ідентифікуючих ознак такої допомоги та не дозволяють зробити висновок про те, що адвокат надавав правничу допомогу саме у цій справі. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження правового зв`язку між представником - адвокатом Дворською А.Р. та адвокатським об`єднанням, з яким укладено Договір про надання послуг. Отже, суд дійшов висновку про те, що обставина надання правничої допомоги не доведена позивачем, а відповідна вимога про стягнення витрат на неї задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: partial