Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

08 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 30 січня 2008 року, відповідно до якого все належне їй майно заповіла своїй дочці матері позивачки [PERSON] , яка 08 квітня 2019 року уклала з відповідачем [PERSON] договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадковий будинок переходить у власність [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак спадкових прав не оформила та [INFO] померла. Вказуючи, що вона належить до спадкоємців першої черги за законом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивачка не з`явилася, 26 січня 2026 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 70). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 66). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 села Радовичі за 2019 рік Турійської селищної ради Волинської області (а. с. 49 на звороті). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 14). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а» та навісом «а1», загальною площею 91.8 кв. м, житловою площею 41.8 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», вбиральня «Ж», огорожа «№1», ворота з хвірткою «№2», колонка «№3» (а. с. 15-18). За життя [PERSON] 30 січня 2008 року склала заповіт, посвідчений Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області, яким все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] (а. с. 42). 08 квітня 2019 року [PERSON] та відповідач [PERSON] , які є дітьми спадкодавця уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , перейшов у спадщину дочки спадкодавця [PERSON] (а. с. 50). [PERSON] померла [INFO] (а. с. 29). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За життя [PERSON] заповіту не складала (а. с. 30). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала у селі Радовичі Ковельського району Волинської області разом із дочкою [PERSON] та онуками: [PERSON] , [PERSON] 12 квітня 2023 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 28). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 29 січня 2026 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 75). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 12/2023 до майна померлої [PERSON] (а. с. 27-64), з яких також видно, що, окрім позивачки, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачці. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 665 гривень 60 копійок; стягнути з відповідача в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 665 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved