Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що його батькові [PERSON] , який помер [INFO] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після смерті батька житловий будинок був успадкований в рівних частках ним [PERSON] та його матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті він отримав свідоцтва про право власності на спадщину за законом на належне померлій майно а саме 1/2 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Однак в оформленні права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері у виді 1/2 частки на земельну ділянку кадастровий номер 5310700000:06:022:0004 за вищевказаною адресою йому було відмовлено, оскільки дана земельна ділянка в цілому була передана у спільну сумісну власність без визначення часток учасників спільної власності його та матері. Позивач стверджує, що за життя матері [PERSON] вони не укладали між собою будь-якої угоди про розмір часток чи зміну розміру часток у праві спільної часткової власності на вищевказану присадибну ділянку, а тому необхідно вважати, що розмір часток є рівним по 1/2 частки кожному. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд, визначити рівними частки у праві спільної сумісної власності його [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0790 га кадастровий номер 5310700000:06:022:0004, з цільовим призначенням для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по 1/2 кожному та визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частку даної земельної ділянки, що належала його матері [PERSON] , яка помела [INFO] . У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечує, а третя особа покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] в м. Лубни Полтавської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Факти родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частку у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0790 га, кадастровий номер 5310700000:06:022:0004, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] , що належала померлій. Судом встановлено, що дана земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була надана безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] , відповідно до рішення позачергової двадцять сьомої сесії восьмого кликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 23.03.2023 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок» (а.с.17). Право власності [PERSON] та [PERSON] на вищевказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, як спільна сумісна власність (а.с.18,19). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Ковальчук А.Г., з заявою про прийняття спадщини, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкова земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність без визначення часток учасників спільної власності. У постанові нотаріуса зазначено, що [PERSON] померла не реалізувавши своє право відповідно до ст.ст.370, 372 ЦК України на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України не здійснила поділ земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності. Оскільки договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, не укладався нотаріус не вбачає за можливе вважати частки визначеними (а.с.7). Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з п."г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved