Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача 32 261,90 грн. заборгованості за договорами та понесені товариством судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 15.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір №1204629291083. 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір № 7132726. Первісні кредитори зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 29.05.2023 укладено договір №29-05/23, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно із договором №1204629291083. 18.02.2025 укладено договір №18-02/25, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно із договором №1204629291083. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №1204629291083. 25.07.2024 укладено договір №25-07/2024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно із договором №7132726. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №7132726. Станом на сьогодні заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості 32 261,90 гривень, а саме: 1) за договором № 1204629291083 від 15.02.2022р. в розмірі 4 401,90 гри., з яких: - 1 800,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 2 601,90 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. 2) за договором № 7132726 від 20.01.2022 р. в розмірі 127 860,00 грн., з яких: - 19 000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 6 660,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; - 2 200,00 грн. - сума заборгованості за комісіями. Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами в розмірі 32 261,90 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповдіно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку він отримав особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Крім того відповідач вчасно повідомлений про місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті, однак відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Судом встановлено, що 15 лютого 2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 1204629291083. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит в розмірі 1 800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надано строком на 15 днів від дати отримання кредиту - тобто, до 02.03.2022 р. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти, які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення Кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється Договором. Період строку дії Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за процентною ставкою 3.71 % від суми Кредиту за кожний день користування ним. Як вбачається із Довідки про ідентифікацію клієнта [PERSON] за договором №1204629291083, цей договір підписано відповідачем 15.02.2022р. з використанням електронного підпису в формі одноразового ідентифікатора Z5G4R4, надісланого на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний [PERSON] в Анкеті-заяві. Факт належного виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором №1204629291083 надано відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 1 800,00 грн. підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід», з якої вбачається, що 15.02.2022р. об 11 год 35 хв на номер банківської картки [NUMBER] перераховано 1 800,00 грн. Також цей факт підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «ВІВА КАПІТАЛ», відповідно до якої номер банківської картки [NUMBER] , на який було перераховано 1 800,00 грн кредитних коштів, належить відповідачу [PERSON] . Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1204629291083 від 15.02.2022 року сума заборгованості за основною сумою боргу складає 1 800,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2 601,90 грн, що у сумі складає 4 401,90 грн. Також 20 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір №7132726. Пунктами 1.1.-1.4. Договору № 7132726 кредитодавець (ТОВ «МІЛОАН») зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі -кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000.00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 20.01.2022 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 19.02.2022. Згідно із п.п. 1.5.1.-1.5.2., п.п.1.6., 1.7. Договору № 7132726 комісія за надання кредиту: 2 200.00 грн., яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 7 500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору. Як вбачається із Довідки про ідентифікацію клієнта [PERSON] за договором №7132726, цей договір підписано відповідачем 20.01.2022 р. з використанням електронного підпису в формі одноразового ідентифікатора V41769, надісланого на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний [PERSON] в Анкеті-заяві. Факт належного виконання первісними кредиторами своїх зобов`язань за кредитними договорами, а саме надання [PERSON] коштів у розмірі 20 000,00 грн відповідно до умов Договору № 7132726, доведено з огляду на довідку, видану LIQPAY про успішність перерахування 20.01.2022 р. коштів у розмірі 20 000,00 грн. на номер банківської картки [NUMBER] , належний [PERSON] . Як доказ наявності заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 860,00 грн, заявленому у позові, позивач надав суду Відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №7132726, видану ТОВ «Мілоан» (далі - Відомість). З Відомості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит складає 27 860,00 грн., з них: заборгованість за кредитом (залишок кредиту) 19 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6 660,00 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту 2 200,00 грн. Доказів належного виконання зобов`язань за обома кредитними договорами, контррозрахунків заборгованості відповідачем не надано. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із положень ст.525, ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.526ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). З огляду на зазначені вище обставини справи та правові норми, які підлягають застосуванню у правовідносинах, що виникли, суд дійшов висновку, що факт укладення відповідачем [PERSON] із первісними кредиторами договору № 1204629291083 від 15.02.2022р. та договору № 7132726 від 20.01.2022 так само як і факт наявності заборгованості за цими договорами у розмірі 32 261,90 грн.- є доведеним. Щодо відступлення права вимоги позивачеві. 29.05.2023 було укладено договір №29-05/23 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1204629291083. Згідно з п. 2.1. Договору №29-05/23, Клієнт (ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ») зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор (ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченим цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом та Боржником. Пунктом 6.1.4. Договору №29-05/23 передбачено, що Право вимоги переходить до Клієнта після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором щодо Боржників стосовно переданого права вимоги. На підтвердження факту укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» стороною позивача надано Акт приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договором факторингу №29-05/23 від 29.05.2023 року, згідно з яким на виконання п.1.2. згаданого договору факторингу Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників, після чого, з урахуванням умов Договору факторингу від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором стосовно боржників по їхніх заборгованостях. Як вбачається із Реєстру Боржників від 29.05.2024р., який є додатком до Договору факторингу, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги та, відповідно, статусу кредитора стосовно [PERSON] за кредитним договором № 1204629291083 від 15.02.2022 року на суму 4 401,90 грн. 18.02.2025 укладено договір №18-02/25? відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, включно із договором №1204629291083. Згідно з п. 2.1. Договору №18-02/25 за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору права вимоги, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників. Відповідно до п.5.2. Договору №18-02/25 права вимоги вважаються відступленими Первісним кредитором та набутими Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді. Зважаючи на положення договору №18-02/25, на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» позивачем подано Акт прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді від 18.02.2025, а також сам Реєстр Боржників від 18.02.2025, на яких наявні підписи обох сторін договору. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №1204629291083. 25.07.2024 укладено договір №25-07/2024, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7132726. Згідно з п. 2.1. Договору №25-07/2024, Клієнт (ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ») зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор (ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченим цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом та Боржником. Як зазначено у п. 6.1.4. Договору №25-07/2024, право вимоги переходить до Клієнта після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором щодо Боржників стосовно переданого права вимоги. На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» стороною позивача надано Акт приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді за Договором факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року та відповідний Реєстр Боржників. Таким чином, позивач отримав право вимоги до відповідача за договором №7132726. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Як свідчать матеріали справи, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». При цьому, суд звертає увагу на те, що Договір № 1204629291083 від 15.02.2022 та Договір №7132726 від 20.01.2022, укладені між [PERSON] та первісними кредиторами, а також договори про відступлення прав вимоги, укладені між первісними кредиторами та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, а відтак, в силу положень статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаних правочинів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань за вищевказаними договорами, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість у розмірі 32 261,90 грн., яка складається із: - за Договором № 1204629291083 від 15.02.2022 у сумі 4 401,90 грн, з них: сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) 1 800,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2 601,90 грн; - за Договором №7132726 від 20.01.2022 у сумі 27 860,00 грн, з них: сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) 19 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 6 660,00 грн., комісія за надання кредиту 2 200,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу. Пунктами 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача суду подано: копію Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в особі директора Сердійчук Ярослави Ярославівни та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНТС» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни; копію Заявки на надання юридичної допомоги № 372 від 01.07.2025 до Договору № 02-07/2024, копію витягу з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги № 372 від 01.07.2025 до Договору №02-07/2024 сторони такого Договору погодили, що вартість послуг юридичної допомоги складає 13 000,00 грн, а сааме: надання усної консультації з вивченням документів (2 год) - 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 год.) 9000,00 грн. Разом з цим, враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Щодо судового збору слід зауважити, що відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: partial