Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що 12.04.2018 року він та відповідач - [PERSON] уклали між собою договір позики коштів. Того ж дня, позивач передав відповідачу кошти у сумі 450 000 грн., що обумовлена у договорі позики коштів, яку [PERSON] зобов`язалася повернути до 12.04.2023 року. На підтвердження отримання коштів відповідач написав позивачу розписку. Проте , [PERSON] відмовився повертати кошти позивачу, обгрунтовуючи це тим, що він не має вільних коштів. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики, що складає 450 000 грн. Ухвалою суду від 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядкузагального позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились. При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 12.04.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір позики коштів. Того ж дня, позивач передав відповідачу кошти у сумі 450000 грн., що обумовлена у договорі позики коштів, яку [PERSON] зобов`язався повернути до 12.04.2023 року. На підтвердження вказаного відповідач видала позивачу розписку. За позицією позивача, [PERSON] відмовилася повертати кошти позивачу, обгрунтовуючи це тим, що він не має вільних коштів. При цьому, стороною відповідача суду не було надано доказів виконання нею договору позики з повернення суми останньої позивачу. Згідно із частиною першою статті 626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною другою статті 1047ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, при укладанні договору позики відповідач власноручно написав боргову розписку, відповідно до якої вказані грошові кошти були отримані в борг до 12 квітня 2023 року. Частиною першою статті 1049ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ч.3ст.1049ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, у боргових відносинах між фізичними особами законодавством передбачено викристання простої письмової розписки позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794 св 21. При цьому, факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення (26.04.2022 Верховний суд в рамках справи № 753/1349/20 (провадження № 61-14052св21)). На підставі викладеного,

Outcome: approved