Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 23.02.2025 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклала з Банком кредитний договір ABH0CT155101740339415488, щодо надання останній кредиту в розмірі 62500,00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 22.02.2030 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 62500,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 22.02.2030 року, терміном на 60 місяців. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75,00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. Станом на 06.10.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року складала суму в розмірі 75696,62 грн, яка складається з: 61496,48 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 13669,90 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією, 530,24 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Рух по справі Ухвалою судді 17 жовтня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 32). Аргументи учасників справи 10 грудня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначила, що проти заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі. Дійсно 23.02.2025 року уклала з АТ «А-Банк» споживчий кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та отримала кредитну суму 62500,00 грн строком на 60 місяців по 22.02.2030 включно зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно, який зобов`язалася погашати рівними частинами по 4050,89 грн. щомісяця, згідно графіка. Загальна сума до повернення 243051,19 грн. Однак, через складні життєві обставини не змогла повертати суму обумовлену в договорі та допускала прострочення, однак ця про строчка була в днях, щомісяця погашала кредит. З цих підстав дійсно виникла заборгованість. Так як наданий кредит є споживчим, то банк повинен був звернутися з письмовою вимогою, в якій вказати суму простроченої заборгованості. Однак банк такої вимоги не висунув. Заперечує з приводу заявленої суми заборгованості, а також щодо вимог про стягнення пені за порушення строків розрахунків, оскільки цивільний кодекс має вищу юридичну силу, а тому банк не має права заявляти вимогу про стягнення пені. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.47-52). 30 грудня 2025 року від представника позивача Россохи О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що 23.02.2025 року [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір ABH0CT155101740339415488, щодо надання останній кредиту в розмірі 62500.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 22.02.2030 року) зі сплатою процентів у розмірі75.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Договір (Заява) про надання послуги "Швидка готівка"No ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року (в якій зазначені всі умови договору, у тому числі і процентна ставка) підписана Відповідачем електронним підписом використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису). На підтвердження перерахування Відповідачу кредитних коштів до позову було додано меморіальний ордер зі зазначенням відповідної суми кредиту, яка була перерахована Відповідачу, тому доводи Відповідача що таких доказів не надано є безпідставні. Також зазначила, що в Заяві Клієнта №o ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року зазначено номер картки клієнта на який було зараховано кошти кредиту (Додатково надаємо виписку по картці [NUMBER] , з якої, крім надходження кредитних коштів на картку, також вбачається і їх використання. Між сторонами було укладено кредитний договір і в даному випадку застосовуються умови кредитного договору. Так, перед отриманням кредиту відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту, в п.6 (Додаткові умови) якого було зазначено наступне «В разі наявності заборгованості у Клієнта із сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку Заборгованості, що виникла при користуванні Клієнтом Послугою "Швидка готівка"». Умовами кредитного договору не передбачено обов`язкове повідомлення про вимогу дострокового погашення кредиту, оскільки в даному випадку Банк з даною вимогою звернувся вже у суді, а Відповідач знав, що він порушив вимоги кредитного договору оскільки мав графік погашення кредиту по споживчим кредитам пеня не нараховується лише у випадку, якщо договір укладений до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", тобто до 24.01.24, а у випадку коли договір укладений після цієї дати (22.02.2030 року), то посилання на неправомірне нарахування пені є безпідставне. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в резолютивній частині позову просив слухати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що 01.09.2020 року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК». У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.8). 28.12.2023 року відповідачка підписала заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису, яким засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем , яка буде використовуватись для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення моїх дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Просить вважати наведений зразок мого цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного підпису (а.с.8 зворот). 23 лютого 2025 року, будучи клієнтом Банку, відповідачка уклала з Банком кредитний договір № ABH0CT155101740339415488, підписавши його за допомогою відкритого ключа 02ecd2a882f91ee68281420837dc663b5b98134b660f4840f5e0502592aef57c43. Умовами кредиту є: 1. Вид кредиту Кредит на споживчі потреби; 2. Тип кредиту Кредит строковий; 3. Мета отримання кредиту Придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; 4. Сума кредиту 62500,00 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок); 5. Строк кредиту - 60 місяців з 2025-02-23 р. по 2030-02-22 р. включно; 6. Процентна ставка (фіксована) - 75 % на рік. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік; 7. Розмір щомісячного платежу 4050,89 грн; 9. Платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155123149914; 10. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 243051,19 грн; 12. У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу; 13. У випадку порушення Клієнтом чи Банком умов Договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. При цьому сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами; 14. Кредит надається Клієнту у відповідності до Тарифів , які розміщуються на веб-сайті Банку у розділі: Кредити - «Швидка готівка» (а.с.10-11). Відповідно до паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» тип кредиту без залоговий, сума / ліміт кредиту, грн 62500,00 грн, строк кредитування, міс. 60, мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредиту Шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Клієнта з подальшою можливістю зняття коштів, процентна ставка, відсотків річних 75, тип процентної ставки Фіксована. В разі наявності заборгованості у Клієнта із сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку Заборгованості, що виникла при користуванні Клієнтом Послугою "Швидка готівка".пеня Пеня у розмірі 0,07% (не менше ніж 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу (а.с.9). На підтвердження сплати суми кредиту надано копію квитанції про зарахування кредитних коштів №TR.43785673.45281.65455 від 23.02.2025 року, призначення платежу Видача кредиту згідно договору № ABH0CT155101740339415488 від 23/02/2025 року (а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості складає 75696,62 грн, яка складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту 61496,48 грн, залишок заборгованості за процентами 13669,90 грн, загальний залишок заборгованості по комісії 0 грн, загальний залишок заборгованості за пенею 530,24 грн (а.с.13 зворот). З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачка здійснювала погашення боргу. З виписки по кредиту від 06.10.2025 року вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором за період 23.02.2025 - 05.10.2025 рр. складає 75568,50 грн (а.с.14 зворот). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір,в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів,виконання робіт або надання послуг кожному,хто до неї звернеться(роздрібна торгівля,перевезення транспортом загального користування,послуги зв`язку,медичне,готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. (ст.642 ЦК України). Оскільки кредитний договір № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року був укладений в електронній формі, а нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з пунктами 5, 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка, підписуючи власноручно анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та підписуючи шляхом накладення електронного підпису паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», заяву Клієнта № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року, та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, ознайомилася і погодилася з умовами надання кредиту. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, а так само й кредитний договір, Відповідачка відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Факт укладення кредитного договору і отримання кредитних коштів на виконання його умов, відповідачкою [PERSON] не оспорюється. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. В даному випадку, наданий [PERSON] кредит є споживчим. За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів», тому на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати, порівняно із цим Законом, становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» в яких був та зараз встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Як встановлено судом, 23 лютого 2025 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № ABH0CT155101740339415488, згідно з яким відповідачка отримала кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 62500,00 грн строком на 60 місяців, до 22 лютого 2030 року зі сплатою процентів за користування за ставкою 75 % на річ, із сплатою щомісячного платежу 4050,89 грн. Сторони не заперечували, що даний кредитний договір укладений на задоволення споживчих потреб позичальника, і це підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Відповідачка зобов`язалася сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту відповідно до умов Договору щомісячно у сумі 4050,89 грн у період з 23.02.2025 року по 22.02.2030 року. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по кредиту відповідач, починаючи з 27 вересня 2025 року не здійснювала оплату щомісячних платежів. Позивач у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором звернувся з позовом про стягнення усієї суми за кредитним договором як простроченої заборгованості, так і поточної, тобто пред`явив позов, у тому числі і про дострокове повернення кредитних коштів. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання позивачем досудового порядку врегулювання дострокового повернення кредитних коштів за кредитним договором шляхом надсилання відповідної вимоги/повідомлення і отримання такої відповідачем. Отже, позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою банку, а тому термін повернення кредиту в повному обсязі не настав. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження направлення відповідачці [PERSON] вимоги щодо дострокового погашення кредиту, а доводи позивача щодо відсутності у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» обов`язку направляти таку вимогу є неприйнятними. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у відповідачки не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою дійсно було отримано вимогу про дострокове повернення кредиту у 30-ти денний строк, що передував зверненню Банку до суду з даним позовом, як того вимагає Закон України «Про споживче кредитування». Зважаючи на те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, при цьому позичальник, отримавши кредитні кошти, не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом з урахуванням заявлених позовних вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 75696,62 грн, що складається: - з залишку заборгованості за тілом кредиту 62496,48 грн, загальний залишок заборгованості за процентами становить 13669,90 грн, заборгованість за пенею складає 530,24 грн. З урахуванням наведеного до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості в розмірі 13669,90 грн, що складається з залишку заборгованості за процентами на прострочену заборгованість. Разом з тим Кредитним договором № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року сторони погодили пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 24.02.2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу. Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Не заслуговують на увагу пояснення викладена позивачем у позовній заяві, а саме що на підставі внесених змін до Закону України «Про споживче кредитування», за договорами укладеними з 24.01.2024 року кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу та пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Оскільки Кредитний договір № ABH0CT155101740339415488 від 23.02.2025 року укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія саме пункту 18 Перехідних положень ЦК України. Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування пені у розмірі 530,24 грн за невиконання грошового зобов`язання [PERSON] є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат Відповідно до п. 1 ч. 2, ч .1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 13669,90 грн, а саме у розмірі 18,06 %, а тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі становить 437,49 грн, який слід покласти на відповідача.

Outcome: partial