Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501290717 від 22.01.2021 у розмірі 88 710,69 грн., яка складається з наступного: 35 106,66 грн. прострочене тіло кредиту; 27 864,03 грн. відсотки за користування кредитом; 25 740,00 грн. заборгованість по комісії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 22.01.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501290717. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 88 710,69 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Тобто, Відповідач свідомо не скористалась своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 25.11.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи та докази у їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.01.2021 року [PERSON] підписала та подала до АТ «Альфа-Банк» анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. на звороті 32). З пункту 2.1.2 анкети-заяви вбачається, що відповідач в день підписання цього акцепту підтвердила отримання примірника договору та всіх додатків до нього, ознайомлена з положенням законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами банку згідно із договором, в тому числі ознайомлена зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, також їй відомо про те, що рахунки відкриті на підставі договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаної із здійсненням підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності; на момент підписання цього акцепту отримала згоду осіб щодо яких АТ «Альфа-Банк» може здійснювати обробку персональних даних, в тому числі, але не виключно даних про контактну особу, для зв`язку, дружину, чоловіка, довірену особу та інших осіб на обробку АТ «Альфа-Банк» їх персональних даних; надає банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених договором випадку з будь-яких рахунків, що будуть відриті їй на підставі договору; а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкритті на її ім`я, на підставі договору, у валюті, що відповідає валюті зобов`язання, доручає здійснювати продаж списаної валюти на між банківському валютному ринку України в порядку та на умовах, передбачених договором. Також 22.01.2021 року в АТ «Альфа-Банк» [PERSON] підписала оферту на укладання угоди про надання кредиту №501290717 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.29), відповідно до якої відповідач підписанням цієї оферти своїм окремим підписом пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком. Тип кредиту «Кредит готівкою». Сума кредиту 52 000 грн. Процентна ставка, % річних 33,00%. Тип ставки фіксована. Строк кредиту 42 місяці. Дата повернення кредиту 22.07.2024 року, якщо інша дата не буде встановлена згідно з умовами угоди. Кредит надається позичальнику для власних потреб. Спосіб видачі: переказ коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий у АТ «Альфа Банк». Також сторони погодили графік платежів, а саме детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою (а.с. на звороті 30). Цього ж дня [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаній оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501290717 (а.с. на звороті 29-30). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] також власноруч підписала заяву (акцепт) №248.501290717.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування (а.с.32) та довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. на звороті 31). Згідно з меморіальним ордером №14926900 від 22 січня 2021 року, [PERSON] отримала грошові кошти за кредитним договором № 501290717 від 22.01.2021 року у розмірі 52 000 грн. на свій рахунок, відкритий у АТ «Сенс Банк» (а.с.37). Про визнання кредитного зобов`язання за кредитним договором № 501290717 від 22.01.2021 року свідчить виписка з особового рахунку [PERSON] , відповідно до якої остання користувалася кредитом та частково погашала кредитну заборгованість (а.с.7-28). Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. Факт користування відповідачем кредитними коштами не спростовано відповідачем належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я [PERSON] третім особам. Згідно з наданим банком розрахунком, який був наданий одночасно з позовною заявою, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №501290717 від 22.01.2021 року станом на 11.07.2025 року становить 88 710,69 грн., яка складається з наступного: 35 106,66 грн. прострочене тіло кредиту; 27 864,03 грн. відсотки за користування кредитом; 25 740,00 грн. заборгованість по комісії (а.с.35-36). У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, АТ «Сенс Банк» надіслав позичальнику вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з вимогою повернення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги (а.с.32), однак дана вимога відповідачем виконана не була. Судом враховано, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідачем доводи позивача щодо невиконання нею зобов`язань за договором не спростовані, що було її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, а тому майнові права АТ «Сенс Банк» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором №501290717 у розмірі 62 9870,69 грн., яка складається з наступного: 35 106,66 грн. прострочене тіло кредиту; 27 864,03 грн. відсотки за користування кредитом. Щодо вимог позивача про стягнення комісії, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту та за обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Тому, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню в розмірі 62 9870,69 грн., яка складається з наступного: 35 106,66 грн. прострочене тіло кредиту; 27 864,03 грн. відсотки за користування кредитом. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням чого, з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 719,52 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial