Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

18 квітня 2025 року Позивач - Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позову зазначено, що Відповідач звернувся до АТ «А-Банк» (далі по тексту - Банк, Позивач) щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 16.03.2024 будучи клієнтом Банку, Відповідач уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101710577555568, щодо надання останній кредиту в розмірі 75000,00 грн строком на 60 місяців (тобто до 15.03.2029) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. Банк свій обов?язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п.п. 3-5 Кредитного договору ліміт цього договору: 75000,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 15.03.2029 року, терміном на 60 місяців. Згідно з п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75,00 річних. Відповідно до п. 7 Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0,00 грн. Станом на 18.04.2025 заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 121 506,39 грн, яка складається з: 74 760,30 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту. 43 117,96 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. 0 грн - загальний залишок заборгованості за комісією. 3 628,13 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Однак Відповідач не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. Виходячи з цього, у зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору, Позивач просить задовольнити позов. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 справу передано головуючому судді Букіній О.М. 28.04.2025 до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 29.04.2025 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, Відповідачу копію позовної заяви з додатками. У встановлений Ухвалою суду від 29.04.2025 строк Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Відповідач звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 16.03.2024, будучи клієнтом Банку, Відповідач уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101710577555568, щодо надання останній кредиту в розмірі 75000,00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 15.03.2029 ) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,.00 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. У відповідності до п.п. 3-5 Кредитного договору ліміт цього договору: 75000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 15.03.2029, терміном на 60 місяців. Згідно з п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, що підтверджується меморіальним ордером № TR.35798886.29362.65455 від 16.03.2024. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач не виконав свої зобов?язання - не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв?язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов Договору у Відповідача утворилася заборгованість за Договором. Відповідно до п. 7 Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. З розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором станом на 18.04.2025 становить 121 506,39 грн, яка складається з: 74 760,30 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту. 43 117,96 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. 3 628,13 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Вказана заборгованість Відповідачем не спростована. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, Відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Умовами договору встановлено, що в разі порушення строку сплати платежів за Кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити пеню та проценти за користування коштами. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання Відповідачем умов договору, суд вважає вимоги Позивача обґрунтованими в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 74 760, 30 грн та відсоткам у розмірі 43117, 96 грн. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову про стягнення неустойки, виходячи з наступного. Так, узв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України,відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IXвід 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим, як вбачається із заявлених позивачем вимог, останній просить стягнути пеню за період з 16.03.2024-17.04.2025 у розмірі 3628,13 грн, тобто за період, який охоплює введений в Україні з 24.02.2022 воєнний стан. За таких обставин, правових підстав для задоволення вимог позивача в цій частині позову, суд не вбачає, а доводи позивача про те, що вказане положення Закону не застосовується у спірних правовідносинах, такими, що є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: partial