Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

05.12.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок літ.А-1 з допоміжними господарськими будівлями (сарай літ.Б, навіс літ. Б, літня кухня літ. В, в, погріб літ. в1, колодязь №1, водопровід №2, огорожа №3, ворота №4), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 10.12.2025 позовна заява залишена без руху, з наданням строку для виправлення недоліків (а.с.36). На виконання ухвали позивач 26.12.2025 подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с.40-101). 26.12.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок літ. А-1, загальною площею 56,5 кв.м., у тому числі житлової площі 15,9 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю літ. Б, навісу - літ. б, літньої кухні - літ. В, в, погреба - літ. в1, колодязя № 1, водопроводу № 2, огорожі № 3, воріт № 4, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом на спірне нерухоме майно, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, які підтверджували право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 102). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 26.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 142). Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 147-158). Позивач [PERSON] 11.02.2026 подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві (а.с. 159). Відповідач [PERSON] 11.02.2026 подала до суду письмову заяву про визнання позову, наслідки визнання позову, передбачені ст. 206 ЦПК України їй відомі та зрозумілі, просить справу розглядати без її участі (а.с. 160). Відповідач [PERSON] 11.02.2026 подав до суду письмову заяву про визнання позову, наслідки визнання позову, передбачені ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі, просить справу розглядати без його участі (а.с. 161). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , родинні відносини з яким підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 22.02.1969 (а.с.54). Окрім [PERSON] у [PERSON] було ще два сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , родинні відносини з якими підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 18.02.1965 (а.с.58), та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 15.02.1978 року (а.с.59). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 14.01.2008 (а.с.65). Згідно з довідкою № 1512, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 19.12.2025, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ). При цьому на час відкриття спадщини ( [INFO] ) разом зі [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані: син [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онук [PERSON] (а.с.66). [PERSON] склав заповіт, посвідчений Ковпаком В.І., державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори 21.07.2003, зареєстрований у реєстрі за № 1946, що підтверджується й інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.01.2026 за №83924682, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] ; [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] ; земельну ділянку, розташовану на території Котелевської селищної ради Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та таку, що належала йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.67, 136). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються нормами Цивільного кодексу України (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі, якщо спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, але строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а строк для прийняття спадщини не закінчився до 01.01.2004, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] була заведена Котелевською державною нотаріальною конторою за №20/2004 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.01.2026 та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.01.2026 наданими Зіньківською нотаріальної конторою Полтавської області та копією матеріалів даної спадкової справи. Відповідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.11.2019 [PERSON] та [PERSON] оформили свої спадкові права по 1/3 частці кожному на земельну ділянку площею 3,2699 га, яка розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №019260, виданого Котелевською селищною радою 08.12.1999,зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №296 (а.с.117-131). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О., 17.09.2014 нею було заведено спадкову справу №108/2014 після [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до даних спадкової справи спадкоємицею після померлого [PERSON] є дружина [PERSON] , яка є спадкоємицею за законом. Згідно даних Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с.139). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкового майна в порядку спадкування за заповітом входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15, п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Відповідно до довідки, виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 10.05.2023 за № 4671, реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не проводилась (а.с.83). Таким чином, державний нотаріус Зіньківської державної нотаріальної контори Герасименко Людмила Василівна була позбавлена можливості видати [PERSON] свідоцтво про на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у спадковій справі № 20/2004 на майно [PERSON] , померлого [INFO] , немає правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 750/02-31 від 27.11.2025 (а.с.82). Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок позбавляє [PERSON] можливості у нотаріальному порядку оформити належним чином успадковане нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з листом № 02.9-13/906, наданим відділом з питань надання адміністративних послуг виконавчого комітету Котелевської селищної ради 24.12.2025, встановлено, що відповідно до погосподарських книг, які перебувають на зберіганні в Котелевській селищній раді, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ) у період 19772003 років рахувалося за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 94). З метою забезпечення належного порядку в адресному господарстві селища, яке постійно змінювалося внаслідок забудови нових житлових масивів, знесення або будівництва окремих будівель, відповідно до рішення Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області від 02 грудня 1998 року «Про впорядкування адресного господарства», четверта сесія XXIII скликання присвоїла житловим будинкам у смт Котельва відповідну нумерацію. Згідно з цим рішенням домоволодінню по [ADDRESS] , домовласником якого був [PERSON] , залишено адресу: старий № 2 новий № 2, про що свідчить архівний витяг Полтавської районної військової адміністрації № С/07-05-Кот./28 від 23.12.2025 (а.с. 96). У подальшому, на підставі рішення Котелевської селищної ради від 02 лютого 2011 року «Про зміни до рішення четвертої сесії XXIII скликання від 2 грудня 1998 року «Про впорядкування адресного господарства», після розгляду заяви [PERSON] , житловому будинку, що належить йому на підставі заповіту (так вказано в рішенні), було присвоєно окремий адресний номер: [ADDRESS] , про що свідчить архівний витяг Полтавської районної військової адміністрації № С/07-05-Кот./18 від 22.12.2025 (а.с.95). Надалі, відповідно до рішення восьмої позачергової сесії VII скликання Котелевської селищної ради від 17 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону їхньої символіки», вулицю Комінтерна було перейменовано на вулицю Рокитнянську, у зв`язку з чим адреса домоволодіння змінилася на: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за № 1513, видана виконкомом Котелевської селищної ради 19 грудня 2025 року (а.с.97). Зазначені зміни адресного обліку були зумовлені тим, що батько позивача, [PERSON] , за життя був головою двох окремих домоволодінь, збудованих за однією первинною адресою: [ADDRESS] . Факт існування двох окремих об`єктів нерухомого майна підтверджується технічною документацією. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 08 травня 2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , раніше [ADDRESS] , має такі характеристики: житловий будинок літ. А-1 (1955 року забудови), загальною площею 56,5 кв. м, у тому числі житловою площею 15,9 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: сарай літ. Б, навіс літ. б, літня кухня літ. В, в, погріб літ. в1, колодязь № 1, водопровід № 2, огорожа № 3, ворота № 4 (а.с.84-87). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 01 вересня 2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , має такі характеристики: житловий будинок літ. А-1 (1978 року забудови), загальною площею 76,1 кв. м, у тому числі житловою площею 40,9 кв. м, та господарські будівлі і споруди: сарай літ. В, погріб вхідний літ. Д (а.с.77-81). Таким чином, на момент смерті [PERSON] існували два самостійні об`єкти нерухомого майна, які були предметом заповіту, посвідченого 21 липня 2003 року державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Ковпаком В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1946. Згідно з цим заповітом: [PERSON] було заповідано житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] ; [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від моменту її прийняття. Оскільки [PERSON] , набув право на належний батькові житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) з часу відкриття спадщини дня його смерті [INFO] , то за період 20112025 років зазначене домоволодіння рахується за позивачем, громадянином [PERSON] , що підтверджується рішенням Котелевської селищної ради п`ятої сесії VI скликання «Про зміни до рішення четвертої сесії XXII скликання від 2 грудня 1998 року «Про впорядкування адресного господарства» від 02 лютого 2011 року, про що свідчить лист № 02.9-13/906, наданий відділом з питань надання адміністративних послуг виконавчого комітету Котелевської селищної ради 24.12.2025 (а.с.94). Щодо домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ), право власності на нього та частки у спільній власності спадкоємців було визначено рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року (а.с.69-73). Вказаним рішенням суду за [PERSON] , як спадкоємицею після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння, яка включала: 1/4 частку, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору; 1/4 частку, що належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , та була успадкована ним, але за життя належним чином не оформлена. Крім того, рішенням суду право власності на інші частки домоволодіння було визнано за братом позивача [PERSON] 1/4 частки, за позивачем, [PERSON] 1/4 частки. У подальшому зазначене домоволодіння було відчужене співвласниками, у зв`язку з чим на теперішній час воно належить третім особам. Таким чином, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , не є предметом даного позову, оскільки право власності на нього визнано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року, яке набрало законної сили 17.08.2018, а спірні правовідносини щодо цього об`єкта відсутні. Предметом даного позову є домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке було виділено як окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення права на спадщину спадкоємець має право звернутися до суду з відповідними вимогами у порядку позовного провадження. З огляду на те, що [PERSON] за життя фактично набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ), та зазначене домоволодіння обліковувалося за ним у погосподарських книгах Котелевської селищної ради, які на момент виникнення спірних правовідносин велися як офіційна форма первинного обліку житлових будинків та їх власників, такий облік свідчить про фактичне й правомірне набуття ним права приватної власності на вказаний житловий будинок. З урахуванням того, що позивач [PERSON] є сином та спадкоємцем за заповітом, право на зазначене спадкове майно перейшло до нього з моменту відкриття спадщини 05 серпня 2003 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ) належить до земель комунальної власності, про що свідчить довідка за № 3337-н, видана виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області від 22.12.2025 (а.с. 98). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не впливає на наявність у спадкоємця права на спадкове майно. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, у разі невизнання або оспорювання права власності спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про його визнання. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) зазначено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. У випадку відсутності спадкоємців, їх усунення від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, відповідним належним відповідачем виступає орган місцевого самоврядування, на території якого розташоване спадкове майно. Спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена Котелевською державною нотаріальною конторою за № 20/2004 на підставі заяв про прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Оскільки брат позивача [PERSON] , молодший син [PERSON] , набув за життя право на відповідну частку спадкового майна після смерті батька, проте помер [INFO] , а після його смерті спадкоємцем стала його дружина [PERSON] , то належними відповідачами по даній справі є [PERSON] та [PERSON] син покійного [PERSON] , спадкоємець за законом, оскільки вони фактично набули спадкові права і можуть оспорювати або підтверджувати право власності на спадкове майно. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, отриманої з Єдиного кабінету користувача єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України відповідно до Порядку ведення єдиної бази звітів про оцінку (п. 5 розділу III), затвердженого наказом Фонду державного майна України від 17.05.2018 № 658, оціночна вартість житлового будинку складає 250145,21 грн (а.с.99-101). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Визнання відповідачами пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, необхідно задовольнити повністю.

Outcome: approved