Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначила наступне. Шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 27 серпня 2014 року. Їх подружні відносини з відповідачем фактично розірвані. Спільного господарства вони не ведуть, шлюб має формальний характер. Мають з відповідачем зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім`єю не є для неї можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечитиме їх інтересам. Рішення про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Надання строку на примирення не потрібно. Просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 27 серпня 2014 року (актовий запис № 2118). Її прізвище просить залишити без змін. Ухвалою судді від 17 жовтня 2025 року у справі відкрите спрощене провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви, рекомендованим листом з повідомленням. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 серпня 2014 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис про шлюб № 2118. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Подільським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис про народження № 1441. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що на цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не проживають разом. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка на розірванні шлюбу наполягає, не погоджується на примирення та просить не надавати відповідний строк. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, враховуючи категоричну позицію позивача щодо необхідності у розірванні шлюбу, а також визнання відповідачем позовних вимог та згоду на розірвання шлюбу, то надання строку на примирення є недоцільним та не призведе до позитивних результатів, а тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просить після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір, але позивач у своєму позові на стягненні судових витрат не наполягав. На підставі викладеного,

Outcome: approved