Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 56785,00 грн та 2422,40 грн судового збору. У обґрунтування позову зазначено, що 06.02.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації із використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1344-3075 (далі кредитний договір). Позичальнику наданий одноразовий ідентифікатор «С9021» для підписання кредитного договору на суму 12000,00 грн. 10.02.2024 додатковою угодою № 1 до кредитного договору кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1200,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання не виконував, внаслідок чого заборгованість станом на 19.09.2025 становить 102865,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 13200,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 89665,00 грн. Кредитодавцем прийняте рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 46080,00 грн за умови погашення ним решти заборгованості в сумі 56785,00 грн. 19.11.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 24.11.2025 відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 23.12.2025, 12.02.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленимиглавою 11ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 06.02.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1344-3075 (далі кредитний договір), що підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором «С9021» на суму 12000,00 грн. Згідно розділу 2 зазначеного кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання останньому кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування ним у порядку, передбаченому договором. Дата видачі кредиту - 06.02.2024, останній календарний день першого базового періоду - 21.02.2024, сума кредиту 12000,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 4800,00 грн, разом до сплати 16800,00 грн. Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію», ядентифікація та верифікація позичальника здійснена кредитодавцем згідно правил та в один із способів, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу. У разі погодження із запропонованими кредитодавцем умовами договору, позичальник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що надсилається кредитодавцем позичальнику каналом комунікації, вказаним позичальником у ІТС кредитодавця, в тому числі, але не виключно: з використанням номеру телефона заявника (надсилання смс-повідомлення на такий номер телефону або надсилання повідомлення з використанням сучасних сервісів передачі даних («Viber», «WhatsApp», «Telegram» тощо) або шляхом здійснення дзвінку на такий номер телефону та повідомлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю); з використанням адреси електронної пошти заявника (надсилання електронного листа на таку адресу електронної пошти), що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Накладення позичальником електронного підпису у формі одноразового ідентифікатору здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на веб-сайті кредитодавця (п.п. 3.1, 3.5, 3.8 кредитного договору). Порядок та умови надання кредиту, сплати процентів за користування ним визначені розділом 4 договору, згідно якого загальний розмір кредиту (сума кредиту) - 12000,00, дата надання/ видачі кредиту - 06.02.2024. Кредит надається шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу після укладення договору. Строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту - 01.12.2024, але у будь-якому випадку до 24 год доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження Строку кредитування або строку дії договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку не допускається (п.п. 4.12 договору). Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Базовий період складає 16 календарних днів, перебіг якого починається з дати надання/ видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду, перебіг кожного наступного періоду - з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначних графіком платежів (додаток 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування ним, починаючи з дня видачі та до дати фактичного повернення всієї суми за наступною ставкою 2,5 % - стандартна процентна за кожен день користування кредитом. Денна процентна ставка на дату укладення кредитного договору становить 2,50 % (п.п. 4.15 договору). 10.02.2024 додатковою угодою № 1 до кредитного договору кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1200,00 грн, що підписана відповідачем одноразовий ідентифікатор «С5858». Позивач через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладений договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» № 4010 від 02.12.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів на карту отримувача (відповідача) № [NUMBER] , чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Згідно поданого позивчаем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання не виконував, внаслідок чого заборгованість станом на 19.09.2025 становить 102865,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 13200,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 89665,00 грн. Кредитодавцем прийняте рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 46080,00 грн за умови погашення ним решти заборгованості в сумі 56785,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п.5 розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 19.08.2024 включно) (п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Як убачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений 06.02.2024 із додатковою угодою від 10.02.2024 та визначенням денної процентної ставки у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитними коштами. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 2,5 % в день користування кредитними коштами впродовж всього періоду кредитування, з чим суд погодитися не може. Згідно розрахунку боргу, зробленого позивачем, відсотки за користування кредитними коштами за період з 06.02.2024 по 22.04.2024 включно за ставкою 2,5 % становлять 16075,00 грн, що не перевищує розміру денної процентної ставки відповідно до п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням вимог законодавства, відсотки за користування кредитними коштами за період з 23.04.2024 по 19.09.2025 включно становлять 75834,00 грн, а саме: за період з 23.04.2024 по 19.08.2024 включно мають бути нараховані за ставкою 1,5 % на суму 23562,00 грн (13200,00 х 1,5 % х 119 днів); за період з 20.08.2024 по 19.09.2025 включно мають бути нараховані за ставкою 1 % на суму 52272,00 грн, відповідно розрахунку (13200,00 х 1 % х 396 днів). А всього відсотки за користування кредитними коштами становлять загальну суму 91909,00 грн, при цьому розмір нарахованих відсотків згідно поданого позивачем розрахунку становить 89665,00 грн. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кредитодавцем прийняте рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 46080,00 грн за умови погашення ним решти заборгованості по сплаті процентів на суму 43585,00 грн, що і підлягає стягненню із відповідача. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на загальну суму 56758,00 грн (13200,00 грн тіло кредиту + 43585,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками). Відповідач не заперечував факт отримання ним у борг коштів та факт укладення договору, протилежних доказів суду не надав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз.2 ч 2ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610,611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Кредитний договір є оспорюваним правочином, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останній вважається правомірним. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору, сплаченого за подання позову до суду (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved