Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб 14 лютого 2024 року Здолбунівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 16. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Крім того, на момент укладення шлюбу у його дружини [PERSON] вже були неповнолітні діти від попередніх шлюбів, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх спільна з [PERSON] дитина та інші діти дружини прожиають разом з ними та перебувають на його утриманні. Стверджує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймають участі у вихованні та утриманні своїх дітей, аліментів не сплачують. Встановлення факту спільного проживання та утримання дітей має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що з 2022 року він є мобілізований до ЗСУ. Від утримання та виховання своєї дитини [PERSON] він не ухилявся та сплачує аліменти на його утримання. Вказує, що оскільки він служить то немає можливості з`являтися до школи де навчається його син. Однак, коли в нього є час, він телефонує до сина та спілкується з ним. Заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Зазначала, що дітей повністю утримує позивач. Відповідач [PERSON] практично ніякої участі в утриманні сина не приймає, декілька раз надавав кошти на його утримання. Щодо відповідача [PERSON] вказує, що він взагалі участі в утримані та спілкування із його дитиною не приймає. Представник органу опіки та піклування Гуляр М.В. у судовому засіданні пояснила суду, що органом опіки та піклування детально вивчалося питання не утримання [PERSON] його сина, однак даний факт ними встановлено не було. Також просить врахувати, що відповідач [PERSON] на даний час також перебуває в ЗСУ. Просить суд ухвлити рішення, яке б повністю відповідало інтересам дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися. В матеріалах справи наявна його заява про, яка нотаріально завірена приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Токовим В.Г., зареєстровано у реєстрі за № 1481 в якій він зазначає, що позивач утримує його неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та приймає участь у її вихованні. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, представника органу опіки та піклування, свідка, дослідивши докази по справі суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Установлено, що 14 лютого 2024 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований Здолбунівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 14 лютого 2024 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2024 року. Окрім того, [PERSON] від попереднього шлюбу, має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є відповідно відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно до довідки багатодітної сім`ї № 5 від 21.05.2024 року виданої УСЗН Рівненської РДА, [PERSON] та [PERSON] мають статус багатодітної сім`ї. Як вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №736/10-27 від 18.06.2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання сім`ї від 24 червня 2025 року за адресою: [ADDRESS] у сім`ї [PERSON] неблагополучної обстановки, на час обстеження не виявлено. Батьки займаються утриманням та вихованням дітей. З характеристик з місць навчання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] участі у вихованні своїх дітей не приймають. Як слідує з довідки Здолбунівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №97541 від 11.07.2025 року, згідно виконавчого листа №562/2043/17 від 20.10.2017 року, виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з 07.06.2017 року і досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.07.2025 року переплата по аліментам складає 955 грн 83 коп. Свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача, в судовому засіданні повідомила, що її син утримує дітей [PERSON] возить їх в школу, на тренування, в лікарню. Діти називають [PERSON] батьком. Разом з тим, згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Частиною шостою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. З врахуванням вищенаведених норм сімейного законодавства слід дійти висновку, що обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. При цьому нормами ст.260 СК України передбачено, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч.1 ст.268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима виникає обов`язок утримувати дітей лише у разі відсутності у них матері та батька, або якщо вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання, що відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 14 грудня 2023 року в справі №160/11228/23. Зі змісту позовної заяви вбачається, що встановлення вказаного факту породжує для заявника виникнення прав та обов`язків визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки даний факт є підставою для отримання звільнення з військової служби (надання відстрочки від призову на військову службу). Батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідачі по справі, які відповідно до вищезазначених положень Сімейного кодексу зобов`язані утримувати своїх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з дітьми або окремо від них. Позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що [PERSON] та [PERSON] з поважних причин не можуть надавати дітям належного утримання. А відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, відповідач [PERSON] не позбавлений батьківських прав стосовно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , не визнаний недієздатним та не є безвісти зниклим. Так само і [PERSON] не позбавлений батьківських прав стосовно свого сина [PERSON] , [INFO] , не визнаний недієздатним та не є безвісти зниклим. Крім того, відповідач [PERSON] заперечує щодо вказаних обставин зазначених у позовній заяві. Доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] не сплачує аліменти на утримання дитини є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Суд, звертає увагу позивача на те, що він як вітчим неповнолітніх дітей в силу положень ст.260 СК України має право брати участь у їхньому вихованні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем недоведені, а тому в задоволенні його вимог про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей слід відмовити.

Outcome: dismissed