Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 10.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» та [PERSON] було укладено договір № 10/04/21 про надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту. За вказаним договором відповідач отримав від позивача позику у розмірі 200 000 грн. строком на 48 місяців до 10.04.2025 року включно, шляхом переказу на його розрахунковий рахунок. Станом на дату звернення до суду відповідач борг та нараховані відсотки погасив не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 154316,85 грн., з яких: 121153,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33163,01 грн. - проценти за користування позикою. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з останнього заборгованість за договором позики у сумі 154316,84 грн. та судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.05.2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (а.с.21) Ухвалою судді від 02.06.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та призначено її до розгляду по суті. (а.с.23) Ухвалою суду від 02.09.2025 року у вказаній цивільній справі витребувано докази. (а.с.39-40) Представник ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» - Шевченко Д.С. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. (а.с.28-29) Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» та [PERSON] було укладено договір № 10/04/21 про надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту. За вказаним договором відповідач отримав від позивача позику у розмірі 200 000 грн. строком на 48 місяців до 10.04.2025 року включно, шляхом переказу на його розрахунковий рахунок. (а.с.5-8) Відповідно до п.3.4 договору позики процентна ставка за користування кредитом складає 24% річних. Також, 10.04.2021 року відповідачем підписано графік розрахунків, що є додатком №1 до договору №10/04/21 від 10.04.2021 року (а.с.8-зворот-9), та заяву-анкету на отримання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. (а.с.10-11) ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» належним чином виконали свій обов`язок щодо надання відповідачу позики у розмірі 200 000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою за 12.04.2021 року від АТ «ПУМБ». (а.с.12) На виконання ухвали суду від 02.09.2025 року, АТ «ПУМБ» надало суду лист №КНО-07.8.5/13133БТ від 01.10.2025 року про наявність у Банку відкритих рахунків на ім`я [PERSON] , та підтвердження зарахування коштів 12.04.2021 року у сумі 200 000 грн. на рахунок останнього, ініціатор переказу - ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС». (а.с.55) Згідно розрахунку наданого позивачем, відповідач [PERSON] станом на 08.04.2025 року має заборгованість в розмірі 154316,85 грн., з яких: 121153,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33163,01 грн. - проценти за користування позикою. (а.с.15-16) Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, згідно із ч. 3 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] був обізнаний та погодився із умовами надання банківських послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідач зобов`язання щодо повернення суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 08.04.2025 року має заборгованість в розмірі 154316,85 грн., з яких: 121153,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33163,01 грн. - проценти за користування позикою. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, та приймаючи до уваги те, що відповідачем було порушено умови користування кредитними коштами, а саме не виконані зобов`язання стосовно погашення кредиту та сплати відсотків за його користування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 08.04.2025 року має заборгованість в розмірі 154316,85 грн., з яких: 121153,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33163,01 грн. - проценти за користування позикою. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНХАУС» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн., які підтверджуються платіжним дорученням.(а.с.17) На підставі викладеного,

Outcome: approved