Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

ТОВ Факторинг Партнерс звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит № 3690191 від 01.12.2021 у розмірі 17400,00 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 01.12.2021 між ТОВ Мілоан та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 3690191. 26.07.2024 між ТОВ Мілоан та ТОВ Факторинг Партнерс укладено договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ Факторинг Партнерс набув права грошової вимоги, належні ТОВ «Мілоан», зокрема до відповідача [PERSON] за договором № 3690191. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача за договором у загальній сумі становить 17 400,00 грн., які складаються з заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн., 13000,00 грн. за відсотками та 400,00 грн. за комісіями. 16.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та вказав про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження отримав 25.07.2025, у визначений йому строк відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ Мілоан та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 3690191, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. строком на 20 днів, до 21.12.2021, тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом 1000грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договором також передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (а.с. 7-11). З довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір № 3690191, ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону, вказаний відповідачем (а.с. 51). Згідно копії квитанції № 1839155279 ТОВ "Мілоан" 01.12.2021 перерахувало кошти згідно договору № 3690191 у розмірі 4000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 52). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Мілоан», відповідач має заборгованість по вказаному кредитному договору у загальному розмірі 17400 грн., яка складається із 4000 грн. - за кредитом, 13000 грн. - за процентами, 400 грн. за комісією за надання кредиту (а.с. 12). 26.07.2024 між ТОВ Мілоан та ТОВ Факторинг Партнерс укладено договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ Мілоан відступає, а ТОВ Факторинг Партнерс приймає права грошової вимоги до боржників (а.с. 14-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищезгаданого договору факторингу ТОВ Факторинг Партнерс набуло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит № 3690191 до відповідача [PERSON] у загальній сумі 17400,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13000,00 грн. заборгованість за процентами та 400,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с. 29). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України договір укладається у письмовій формі. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за надання кредиту. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ Факторинг Партнерс про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. В той же час, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. не відповідає критерію розумності, не є співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2000 грн., що відповідатиме критерію співмірності та справедливості таких витрат. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (справа Схід/Захід Альянс Лімітед проти України, заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial