Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №10001601559 від 09.02.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] , відповідач отримала кредит в розмірі 6000,00 грн, строком до 16.02.2020. 10.05.2024 між ТОВ «Компані Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №10052024/1, право вимоги за кредитним договором №10001601559 від 09.02.2020 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31340,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25340,00 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 1-8) В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, у справі є клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с. 113) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. (а.с. 101-102, 103, 104, 115-116) Відзив відповідачем не подано. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.02.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір №10001601559, відповідно до пункту 1.1. якого кредитор зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, зазначені у п.3.1.1 договору та виконати інші зобов`язання, встановлені договором. (а.с. 21) Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається позичальнику строком до 16.02.2020. (а.с. 21) Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. (п. 1.3) Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до п. 3.1.1 договору, а саме 1.00% на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п. 1.2. договору. Річна процентна ставка становить 365%. За п. 3.2 договору у випадку зарахування повної суми коштів на погашення кредиту та сплати процентів позичальником на рахунок кредитора протягом п`яти робочих днів після закінчення строку договору, визначеного пунктом 1.2. договору, проценти за користуванням кредитом в цей період не нараховуються. В іншому випадку, процентна ставка для позичальника змінюється в порядку і на умовах, визначених в п. 6.3 договору. (а.с. 21) Згідно з п. 6.3 договору у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, то розмір процентної ставки для такого позичальника збільшуватиметься на 1% від процентної ставки, визначеної в п. 3.1.1 договору та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Подальше повернення кредиту та сплата процентів відбувається відповідно до графіку розрахунків. (а.с. 22 зворот) За п. 3.3 договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії цього договору визначеного в п. 8.1. договору. П. 8.1 договору передбачено, що строк дії договору з дати його укладання сторонами і до остатнього дня строку користування кредитом включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. (а.с. 22 зворот) П. 9.1 договору передбачено, що договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. (а.с. 23) На а.с. 64-65 - пропозиція укласти електронний договір (оферта) та заява про прийняття офертити (акцепт), підписа електронним підписом відповідача [PERSON] . На а.с. 59 заява позичальника на кредит №10001601559 від 09.02.2020 [PERSON] . Також 09.02.2020 [PERSON] підписала графік розрахунків за договором №10001601559 від 09.02.2020, за яким загальна сума до сплати за кредитом 6420,00 грн. (а.с. 24) На а.с. 31-55 копії додаткових угод про зміну умов договору №10001601559 від 09.02.2020 [PERSON] від 16.02.2020, 17.04.2020, 23.05.2020, 28.06.2020, 13.07.2020, 27.07.2020, 11.08.2020, 26.08.2020, 11.09.2020, 28.09.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 24.11.2020, 09.12.2020, 27.12.2020, 10.01.2021, 25.01.2021, 08.02.2021, 24.02.2021, 15.03.2021, 04.04.2021, 21.05.2021, 07.06.2021, 20.06.2021, 11.07.2021, 26.07.2021, 15.08.2021, 03.09.2021, 16.09.2021, 06.10.2021, 17.12.2021, якими продовжувався строк дії договору, останні й раз - до 31.12.2021. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №363/03 від 25.03.2025. (а.с. 57). ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» змінило найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс» (а.с. 62) 10.05.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Компані Інвест Фінанс» укладено договір факторингу №10052024/1, відповідно до умов якого ТОВ «Компані Інвест Фінанс» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором №10001601559 від 09.02.2020. Зазначене підтверджується копією договір факторингу №10052024/1 від 10.05.2024 (а.с. 25-28), копіями платіжних інструкцій №8414 від 05.06.2024 і №8459 від 10.06.2024 (а.с. 66). Договір відступлення права вимоги не визнаний недійсним (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договір є дійсним і враховується судом. На а.с. 14-20 розрахунок заборгованості за кредитним договором №10001601559 від 09.02.2020, здійснений ТОВ «Компані Інвест Фінанс» за період 09.02.2020 по 23.04.2022, згідно якого розмір заборгованості [PERSON] становить 31340,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25340,00 грн - заборгованість за процентами. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором №10001601559 від 09.02.2020 належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 31340,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25340,00 грн - заборгованість за процентами. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ст. 628 ч. 2 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. 01.01.2025 між ТОВ «Діджи Фінанс» і адвокатом Білецьким Б.М. укладено договір про надання правничої допомоги №42649746. (а.с. 67-69) На а.с. 56 копія додаткової угоди №10001601559 до договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025. На а.с. 71 - копія детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., загальна вартість послуг 9000,00 грн. На а.с. 72 копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи, що справа, яка розглядається, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні при розгляді справи, позов подано до суду в системі Електронний суд, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу сторони позивача неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved