Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок та скасування рішення про державну реєстрацію прав. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який успадкувала після своєї матері [PERSON] , яка, у свою чергу, успадкувала його після своєї матері [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу будинку садибного типу з надвірними будівлями, посвідченого секретарем виконавчого комітету Щурівської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області від 06.07.1992 року, зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,27 га та з метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку, за заявою її матері, КП «Прилуцьке міське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічну документацію щодо встановлення земельної ділянки в натурі на місцевості. Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № РВ-5100067022024 від 03.10.2024 року відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через перетин ділянки з ділянкою 7421789000:01:000:0028, площа співпадає на 63,3622; перетин ділянки з ділянкою 7421789000:01:000:0076, площа співпадає 20,9657. Власником земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028, площею 0,299 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є [PERSON] , який вищевказану земельну ділянку успадкував після смерті батька [PERSON] на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1152/16-ц від 08.08.2016 року. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421789000:01:000:0076 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був виготовлений на підставі рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради № 89-VIII від 29.12.2020 року про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Враховуючи площі співпадіння та фактичне місце розташування земельних ділянок, обидві земельні ділянки знаходяться впритул до успадкованого нею житлового будинку. Крім того, обидві земельні ділянки мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про безпідставну зміну цільового призначення, оскільки в дійсності дані земельні ділянки мають цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), так як впритул розташовані до стін житлового будинку. Так як проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок не розроблялись, зміни до ДЗК не вносились, зміна цільового призначення є незаконною. Зазначає, що у зв`язку з перетином земельних ділянок, порушено її право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташований успадкований нею житловий будинок та порушене право на оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тому просить суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0076 площею 0,8179 га для ведення особистого селянського господарства у Державному земельному кадастрі; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028 площею 0,299 га для ведення особистого селянського господарства у Державному земельному кадастрі; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31143388 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028 площею 0,299 га; стягнути з відповідачів на її користь понесені витрати по справі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Сакун І.А. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 84,85). Представник позивачки [PERSON] адвокат Сакун І.А. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та позивачки [PERSON] . Позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти винесення судом заочого рішення (а.с. 98). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 82,83). Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Гармаш Г.Г. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 84). В наданих суду додаткових письмових поясненнях просив відмовити у позові, оскільки Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області не є належним відповідачем по справі, так як жодним чином не порушила права та законні інтереси позивачки при прийнятті рішень сесії ради. Факт накладення земельних ділянок виник не з вини Ічнянської міської ради, а з вини розробників проектів землеустрою. Заяв про розгляд справи за відсутності та відзивів на позов відповідачі не надали, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2025 року, виданого державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 791 (а.с. 8), який до цього належав матері позивачки [PERSON] . Як видно з копії та оригіналу договору купівлі-продажу будинку садибного типу з надвірними будівлями, посвідченого секретарем виконавчого комітету Щурівської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області від 06.07.1992 року (а.с. 9-10; 94-96), житловий будинок в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,27 га, який придбала [PERSON] . Відповідно до копії повідомлення Архівного відділу Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 29.01.2024 року № 07-11/42, в протоколах сесій та засідань виконкому Щурівської сільської ради, рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки у 1992-2000 роках [PERSON] немає (а.с. 26). Згідно замовлення № 292 від 05.08.2024 року мати позивачки [PERSON] звернулася до КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення технічної документації меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40), після чого КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічну документацію щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га (а.с. 37-55). Відповідно до Рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № РВ-5100067022024 від 03.10.2024 року, [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через перетин ділянки з ділянкою 7421789000:01:000:0028, площа співпадає на 63,3622; перетин ділянки з ділянкою 7421789000:01:000:0076, площа співпадає 20,9657 (а.с. 32). Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 441897489 від 02.09.2025 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028, площею 0,299 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1152/16-ц від 08.08.2016 року (а.с. 12;28-29). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9978533412025 від 19.09.2025 року, земельна ділянка площею 0,299 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована в Державному земельному кадастрі Ічнянським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 02.11.2009 року (а.с. 14-19). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9978536002025 від 19.09.2025 року, земельна ділянка площею 0,8179 га, кадастровий номер, 7421789000:01:000:0076, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована в Державному земельному кадастрі Відділом у Кременчуцькому районі Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 12.10.2021 року. 02.11.2009 року (а.с. 14-19). Право власності на вищевказану земельну ділянку не зареєстровано, тоді як проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був виготовлений ФОП [PERSON] на підставі рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради № 89-VIII від 29.12.2020 року про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 ЗК України). За змістом частин 1, 2, 3, 4, 7, 9, 10 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). У частині 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За змістом ч. 1 статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини. Відповідно до пункту 10 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр»документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина 5 статті 116 ЗК України). Відповідно до пунктів 57,114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку; державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Після 02 квітня 2002 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449, обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Стаття 120 ЗК України закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди, і ці норми мають імперативний характер. Земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді у законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України і в інших положеннях законодавства. У пунктах 8.2.-8.5 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зазначено, що земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані наконкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм та є загальними. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка набула права користування на земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2025 року, виданого державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 791 та договору купівлі-продажу будинку садибного типу з надвірними будівлями, посвідченого секретарем виконавчого комітету Щурівської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області від 06.07.1992 року. Вищевказана земельна ділянка не була внесена до Державного земельного кадастру. Таким чином, судом встановлено факт порушення права власності у зв`язку з накладенням земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку позивачки. Згідно зі ст. 391 ЦК України та ст. 155 ЗК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Враховуючи те, що ніхто не може бути незаконно позбавленим приватної власності, яке позивачка набула відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2025 року, виданого державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Шарою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 791 на будинок за адресою: [ADDRESS] та право користування на земельну ділянку відповідно до договору купівлі-продажу будинку садибного типу з надвірними будівлями, посвідченого секретарем виконавчого комітету Щурівської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області від 06.07.1992 року, враховуючи те, що перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, закріплене в ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України і це право виникло раніше, ніж право на земельну ділянку з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028, площею 0,299 га [PERSON] , на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/1152/16-ц від 08.08.2016 року та реєстрації в Державному земельному кадастрі 12.10.2021 року земельної ділянки площею 0,8179 га, кадастровий номер7421789000:01:000:0076, на підставі рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради № 89-VIII від 29.12.2020 року про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, право власності на яку не зареєстровано, суд вважає скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0076 площею 0,8179 га для ведення особистого селянського господарства у Державному земельному кадастрі; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028 площею 0,299 га для ведення особистого селянського господарства у Державному земельному кадастрі; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31143388 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7421789000:01:000:0028 площею 0,299 га, цим самим відновивши права позивачки. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Взявши до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У відповідності до п. 3. ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в сумі 3633,60 (а.с. 5) пропорційно обсягу задоволених вимог (100%), в солідарному порядку по 1211 (одній тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок з кожного.

Outcome: approved