Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

19 листопада 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 19 червня 2023 року [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Селфі Кредит» електронний Договір про надання споживчого кредиту № 838464, відповідно до якого отримав кредит у сумі 1 800 грн, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав. 01 лютого 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Селфі Кредит» уклало договір відступлення прав вимоги № 01022024, яким передало право вимоги за кредитним договором № 838464 ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 14 листопада 2025 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 838464 від 19 червня 2023 року, проте борг залишився непогашеним. У зв`язку з неможливістю вирішення спору у добровільному порядку позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та із вимогою щодо стягнення із [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 838464 від 19 червня 2023 року у розмірі 10 089,20 грн, яка складається з 1 800 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 289,20 грн заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 січня 2026 року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене до 10 лютого 2026 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю. 31 грудня 2025 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК», засобами поштового зв`язку, надав витребувану інформацію. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 57-59, 73). 12 січня 2026 року звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 64) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку (а.с. 66, 75), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 67, 76). Поштове відправлення повторно повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 19 червня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 838464 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 1 800 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 8-18). Умови договору детально викладені в пунктах 1.3-1.8.1., 2.1 договору. Зокрема, сума кредиту 1 800 грн; строк кредиту - 360 дні; з 19 червня 2023 року до 13 червня 2024 року; стандартна процентна ставка 2,2% в день від суми кредиту (застосовується в межах строку надання кредиту); орієнтовна реальна річна процентна ставка 47 541,10% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту 16 056 грн; кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем товариству. Паспорт споживчого кредиту, містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 19, 20) та підписаний одноразовим ідентифікатором Р683. Довідка про ідентифікацію підтверджує, що відповідач по справі [PERSON] ідентифікований товариством, а на його номер телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор Р683, яким було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 838464 (а.с. 21). Довідкою виданою директором ТОВ «ФК «ПЕЙТЕК», що діє на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03 травня 2022 року та надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, підтверджується успішний переказ коштів на платіжну картку № [NUMBER] , 19 червня 2023 року у сумі 1 800 грн (а.с. 22). З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] ІПН [NUMBER] , банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , крім того, на вказаний рахунок 19 червня 2023 року, здійснено переказ коштів у сумі 1 800 грн, що підтверджує факт зарахування кредитних коштів (а.с. 61). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 838464 виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання коштів у кредит у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у кредит № 838464 та підписаний одноразовим ідентифікатором. На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 01022024 від 01 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 27-31). Витяг з Реєстру Боржників від 01 лютого 2024 року до Договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року підтверджує передання права вимоги до [PERSON] за договором № 838464, загальна сума заборгованості 10 089,20 грн, яка складається з 1 800 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 289,20 грн заборгованості за відсотками (а.с. 32). Акт прийому передачі Реєстру боржників від 01 лютого 2024 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 32 зворот). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 74875 від 01 лютого 2024 року (а.с. 33). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 838464 від 19 червня 2023 року. Розрахунок заборгованості виконаний первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відображає нарахування кредиту, процентів за стандартною процентною ставкою, а також часткову сплату за кредитом (а.с. 22 зворот-26). Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною. 14 листопада 2025 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 838464 від 19 червня 2023 року, проте борг залишився непогашеним (а.с. 34). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку. При цьому суд зважає, що відповідачем розрахунки заборгованості за сумою тіла кредитів та нарахованими відсотками не спростовані, відомостей щодо їх невідповідності розміру фактично отриманих коштів не наведено, а тому, беручи до уваги заявлені розрахунки, які сприймаються судом як математично обґрунтовані, оскільки такі нараховані у порядку та строки обумовлені відповідними договорами, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 10 089,20 грн, яка складається з 1 800 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 289,20 грн заборгованості за відсотками. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Крім того, позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 36 зворот); копію акту наданих послуг № 1068 від 10 листопада 2025 року (а.с. 37); копія детального опису наданих послуг до акту № 1068 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 37 зворот) та ордер на надання правничої допомоги (а.с. 38). Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved