Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

1. Позиції учасників справи. Позивач [PERSON] через представника - адвоката Пількевич Т.А. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] (який уточнено в подальшому) про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2025 року і до закінчення навчання в технікумі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.06.2007 між сторонами було укладено шлюб, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 02.12.2011 рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. В подальшому [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва про стягнення аліментів, а в 2014 році - із позовною заявою про збільшення розміру аліментів. 28.02.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва (справа № 754/21106/13-ц) розмір аліментів збільшено з 500 грн. на 643 грн. 09.10.202 [PERSON] виповнилось 18 років. Позивач покинула територію України разом із спільним сином та проживають в Польщі. Син продовжує навчатися на денній формі навчання у Технікумі, що входить до складу Комплексу технічно-інформаційних навчальних закладів у м. Ельблонг. Навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. До навчального закладу був зарахований 01.09.2023 та згідно з навчальним планом закінчить навчання у 2028 році. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладене в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме просив стягнути аліменти у розмірі 2 000 грн., при цьому посилається на те, що має також і малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження, який перебуває на інклюзивному навчанні, так як має вади зі здоровям та потребує особливого виховання. 2. Процесуальні дії суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 04 листопада 2025 року постановлено здійснювати розгляд цивільної справи за правилами та у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 3. Фактичні обставини справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч.3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Встановлено, що 01 червня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який 02 грудня 2011 року на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва про стягнення аліментів, а в 2014 році - із позовною заявою про збільшення розміру аліментів. 28 лютого 2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва (справа № 754/21106/13-ц) розмір аліментів збільшено з 500 грн на 643 грн. Постановлено стягувати аліменти до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. Позивач покинула територію України разом із спільним сином та проживають в Польщі. Отже, на даний час [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися на денній формі навчання у Технікумі, що входить до складу Комплексу технічно-інформаційних навчальних закладів у м. Ельблонг. Навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. До навчального закладу був зарахований 01.09.2023 та згідно з навчальним планом закінчить навчання у 2028 році. 4. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Тобто, главою 16 передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, при цьому в ст. 201 СК України зазначено норми (перелік статей), які застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання в будь-якій формі. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У ч. 1 вказаної статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У ч. 2 статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на те, що відповідач надав відомості про офіційний дохід (з червня 2025 р. по листопад 2025 р. дохід - 50 022,84 грн.), суд вважає частково обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 2 000 грн., враховуючи, що відповідач має на утриманні також і малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження, який перебуває на інклюзивному навчанні, так як має вади зі здоров`ям та потребує особливого виховання. Регулярно відвідує психіатра, заняття з логопедом, корекційним психологом, спостерігається в ортопеда та офтальмолога, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, датованої 17.12.2025. Захворювання з 12.05.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору та враховує вищенаведені обставини, а також і те, що повнолітній син навчається у навчальному закладі на денній формі навчання та не може повноцінно працювати та забезпечувати себе, тому суд приходить до висновку, що він потребує матеріальної допомоги з боку батька до закінчення ним навчання. Оскільки довідка про навчання, яка перекладена Бюро перекладів не міститьь чіткої дати закінчення навчання, а лише зазначено "у 2028 році", тому суд зазначає стягнення аліментів до припинення навчання - до 2028 року. Відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітні діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач не надав інших доказів того, що він не може утримувати власну дитину в період її навчання та нести витрати в період навчання сина. Відповідач також не надав доказів, які б підтверджували, що його син має власні доходи, утримує себе сам та має фінансові можливості самостійно оплачувати своє навчання. Однак відповідач, незалежно на свій матеріальний стан, власну хворобу та особливості розвитку його малолітньої дитини, не заперечує щодо стягнення аліментів, аднак у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи викладене та зобов`язання батьків відповідно до ст. 199 СК України утримувати дитину, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до 23 - х років, надавши аналіз наявним у справі доказам та

Outcome: partial