Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання разом із спадкоємцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [PERSON] , місце проживання якої було зареєстроване за адресою [ADDRESS] є бабусею [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано в [ADDRESS] . Із 10.03.2022, у зв`язку з військовими діями, заявник вивезла бабусю з м. Харкова в більш безпечне місце. З того часу вона проживала з бабусею за адресою: [ADDRESS] , як ВПО, без зміни реєстрації її постійного місця проживання. Між ними були тісні сімейні відносини і [PERSON] сумлінно доглядала за бабусею, піклувалась про неї, забезпечувала усім необхідним, а також брала на себе усі витрати, пов`язані з побутом. Проживали разом до дня смерті [PERSON] [INFO] . Після смерті бабусі залишилась спадщина у вигляді частки квартири, розташованої у [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] бабуся [PERSON] , то в неї, як онуки виникла необхідність прийняття спадщини. Ніхто інший не звертався з заявою про прийняття спадщини. У встановлений законом строк для прийняття спадщини, заявник не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що проживаючи постійно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, прийняла спадщину. Встановлення факту постійного проживання необхідне для прийняття спадщини, у зв`язку з чим заявник змушена звернутися до суду з заявою. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 14.10.2024 року відкрито провадження по справі. Від представника заявника [PERSON] адвоката Струць Тетяни Ігорівни надійшло клопотання про долучення доказів. Представник Харківської міської ради Громова Олександра Вікторовича через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що існує спір про право, оскільки ХМР, на підставі ч.1 ст.1277 ЦК України, оспорює право заявника [PERSON] на спадкове майно, а саме частку квартири, розташованої у [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] . Заява про встановлення факту не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження. Представник заявника [PERSON] адвокат Струць Т.І. 14.01.2025 через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що потрібно встановити факт спільного проживання, для того, щоб заявниця могла реалізувати право на спадщину як заявниця, а майнові питання вирішуватимуться вже після встановленого факту, після встановленого кола спадкоємців, а тому визначення наявності спору буде передчасним. Від представника заявника [PERSON] адвоката Струць Тетяни Ігорівни 14.01.2025 надійшли клопотання про долучення доказів, про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , заява про виклик свідків, Представник заявника [PERSON] адвокат Струць Т.І. 03.02.2025 через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що наявність спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Харківська міська рада не є спадкоємцем. Представник заявника у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини не явки не повідомила Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що її донька [PERSON] проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з її матір`ю [PERSON] до дня смерті останньої за адресою: м Харків, пр-т Тракторобудівників, а після початку війни виїхали до смт. Градизьк, Кременчуцького району Полтавської області, де були зареєстровані за однією адресою як ВПО. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України; відповідно до частини другої вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2023 року Виконавчим комітетом Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області. Із Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №84089309 виданого приватним нотаріусом Рубльовою К.О. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Із довідки від 01.04.2022 №1607-7000881899 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] фактичне місце проживання за адресою [ADDRESS] . Із довідки від 01.04.2022 №1607-7000146960 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] фактичне місце проживання за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого повторно 08.02.2007 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції вбачається, що батьками є [PERSON] , [PERSON] . За даними копії паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 2007 року Московським РВ ГУМВС України в Харківській області, місце проживання [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 1998 року реєстраційний №5А-98-142594-1 квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 28 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції [PERSON] померла [INFO] . Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved