Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору про надання фінансового кредиту №870734 від 12.05.2019 [PERSON] надано кредит у розмірі 4 300 грн із строком кредитування на 30 днів зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом 1,8% в день. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) було укладено договір факторингу №1, додаткову угоду №25 від 12.09.2019, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало ТОВ «Авентус Україна». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15 419,80 грн., що складається з: 4 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 055,80 грн. - заборгованість за процентами, 2064 грн. - заборгованість за пенею і штрафами. На підставі викладеного позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та суму інфляційних втрат у розмірі 3 371,76 грн., суму 3% річних у розмірі 1 389,05 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Відповідачем письмовий відзив не подано, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, в електронній формі наявні в «Електронному кабінеті судді» підсистеми «Електронний суд», суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.05.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту №870734, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 4 300 грн із строком кредитування на 30 днів зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом 1,8% в день. Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 1.2. договору строк дії договору 20 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 20 днів. Пунктом 1.5. договору встановлено, що кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта. Відповідно до п. 2.4. договору клієнт зобов`язався у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п.4.4 у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 51,60 грн., за кожен день прострочення починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати , аде в будь-якому випадку граничний розмір сукупної, суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 2 150 грн. (п. 4.5 Договору). ТОВ «Авентус Україна» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит та не сплатив проценти за користування кредитом. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) було укладено договір факторингу №1, додаткову угоду №25 від 12.09.2019, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало ТОВ «Авентус Україна». Після укладення Кредитного договору відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку заборгованості, становить 15 419,80 грн. та складається з: 4 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 055,80 грн. - заборгованість за процентами, 2 064 грн. - за пенею та штрафами. Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що позивач на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеними кредитними договорами, боржником за якими є відповідач. Після відступлення права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ВІН ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитору. На момент розгляду справи докази сплати заборгованості відповідачем суду не надано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №870734 складає: 15 419,80 грн., що складається з: 4 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 055,80 грн. - заборгованість за процентами, 2064 грн. - заборгованість за пенею і штрафами. Відповідач контррозрахунку заборгованості суду не надав. Отже, заборгованість відповідача підтверджується розрахунками заборгованості. Крім того, позивач просить суму інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 3 371,76 грн., суму 3% річних з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 1 389,05 грн. Однак, при визначені остаточної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує наступне. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України за Договором №870734, суд зазначає, що за змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, умовами Кредитного договору №870734 не передбачено, цим договором встановлено інший розмір відсотків, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення3 371,76 грн. інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 та 1 389,05 грн. нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають. Отже, розмір заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №870734 складає: 15 419,80 грн., з яких 4 300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 055,80 грн. - заборгованість за процентами, 2064 грн. - заборгованість за пенею і штрафами. Окрім цього, між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024, додаткову угоду від 22.03.2024, складено акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 21.08.2025 та надано детальний опис робіт, на підставі яких вартість надання правової допомоги (підготовка позовної заяви), склала 5000 грн, які у відповідності до п.4 акту сплачені у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, у розмірі 5 000 грн. Оскільки, позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» було задоволено частково на 76% від пред`явлених позовних вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 3 800 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені на 76% то і сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1 841,02 грн.

Outcome: partial