Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

04.08.2025 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про розірвання спадкового договору, посилаючись на наступні обставини. Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] є людиною похилого віку, має тяжке захворювання, потребує постійного лікування та стороннього догляду. З цих підстав, 10.01.2023 року він уклав спадковий договір з [PERSON] , який був його добрим знайомим, допомагав йому на той час, возив до лікарні, шукав для нього ліки, і з яким у позивача склались дружні відносини. Згідно умов договору, відповідач повинен був надавати позивачу в разі необхідності допомогу у вигляді організації прибирання житлового будинку та прибудинкової території, доставки їжі та лікарських засобів, а також поховати позивача у разі його смерті за власний рахунок. [PERSON] , в свою чергу, після його смерті передає [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки площею 0,0951 га та площею 0,1500 га, що розташовані за згаданою вище адресою. З січня 2024 року відповідач припинив допомагати позивачу, відсторонився від нього, умови спадкового договору виконувати перестав. З цих підстав, позивач звертається до суду та просить розірвати спадковий договір, укладений 10.01.2023 року між ним та відповідачем, та скасувати заборону відчуження зазначеного в договорі майна. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.13-14). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2025 року у приватного нотаріуса Бойко Л.П. витребувано матеріали нотаріальної справи щодо укладання спадкового договору між сторонами (а.с.15-16). Сторони в судове засідання не з`явились. 10.02.2026 року [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на своїх позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с.46). 10.02.2026 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.45). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи положення ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.12.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., зареєстрованим в реєстрі за №2727, а також земельні ділянки площею 0,1500 га, кадастровий №1222955700:02:012:0010 та площею 0,0951 га, кадастровий номер №1222955700:02:012:0009, що розташовані за тією ж адресою, що підтверджується Договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12.2010 року, посвідченими приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., зареєстрованими в реєстрі за №2729 та №2731 (а.с.30,32). 10.01.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Спадковій договір, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. та зареєстрований в реєстрі за №64 (а.с.22-23). Згідно даного договору, після смерті позивача (Відчужувача) у власність відповідача (Набувача) переходить житловий будинок з господарськими спорудами та дві земельні ділянки площею 0,1500 га, кадастровий №1222955700:02:012:0010 та площею 0,0951 га, кадастровий номер 1222955700:02:012:0009, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.22-23). Відповідач, в свою чергу, відповідно до п.4 Спадкового договору взяв на себе такі зобов`язання: надавати Відчужувачу в разі необхідності допомогу у вигляді організації прибирання житлового будинку та прибудинкової території, доставка їжі та лікарських засобів, а також поховати Відчужувача у разі його смерті за власний рахунок. З січня 2024 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання по Спадковому договору. Проти викладених в позові фактів він не заперечував та визнав в повному обсязі позовні вимоги, про що свідчить його заява, складена власноруч (а.с.45). Частиною 1 статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтями 1302,1305 ЦК України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. В силу частини 1 ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. На підставі викладеного вище суд зазначає, що суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Таким чином, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. При цьому стаття 1307 ЦК України встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору. З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть. Таким чином, до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Враховуючи викладені в позовній заяві обставини, надані позивачем докази, а також визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що наявні підстави для розірвання спірного спадкового договору, а також зняття накладеної заборони відчуження зазначеного в договорі майна, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved