Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна, звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 112 181,66 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 04.03.2020 рішенням Корольовського районного суду м.Житомира по цивільній справі №296/9817/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира по цивільній справі №296/6802/20 від 26.02.2021 вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.08.2020 до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду у справі №296/6802/20 від 26.02.2021, за ним утворилась заборгованість з аліментів у сумі 112 181,66 грн станом на 08.09.2025. Пеня за несплату аліментів за період з 10 серпня 2020 року по серпень 2025 року включно становить 1 403 474,15 грн. Однак у позивачки є право на стягнення неустойки не більше 100% заборгованості, тому сума неустойки, яка підлягає стягненню становить 112 181,66 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, направлялись на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позову, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 14.08.2014 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2020 у цивільній справі №296/9817/19. Рішення суду набрало законної сили 07.04.2020. У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26.02.2021 у цивільній справі №296/6802/20 позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду набрало законної сили 30.03.2021. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 22.10.2022 серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " внаслідок укладення шлюбу 22.10.2022 з [PERSON] . Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 08.09.2025 №80572/23.12-25/29, сформованої головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Юлією Первушиною, розмір заборгованості [PERSON] по аліментах згідно виконавчого листа № 296/6802/20 за період з 10 серпня 2020 року по 08 вересня 2025 року складає 112 181,66 грн. У відповідності з проведеними розрахунками позивача загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати заборгованості з аліментів за період з 10 серпня 2020 року по серпень 2025 року становить 1 403 474,15 грн. Відповідно до листа №9754/20.12-26/13 Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.02.2026 вбачається, що за період з 10.08.2020 по 31.08.2025 у боржника [PERSON] була наявна заборгованість зі сплати аліментів яка становить 112 181,66 грн. Суми штрафів (штрафних санкцій) до суми заборгованості зі сплати аліментів у довідку-розрахунок від 08.09.2025 №80572/23.12-25/29 не включалися та станом на дату винесення довідки-розрахунку штрафи не накладалися. Враховуючи наведене, позивачка [PERSON] звернулась до суду з цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Наведена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц, яка враховується судом в силу положення ч.4 ст.263 ЦПК України. Суд зазначає, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] за період з 01 вересня 2020 року (перший день місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти за серпень 2020 року) по серпень 2025 року включно, згідно з розрахунком проведеним судом та позивачкою, значно перевищує суму заборгованості останнього зі сплати аліментів за період з 10.08.2020 по серпень 2025 року, визначену розрахунком № 80572/23.12-25/29 в сумі 112 181,66 грн. Разом з тим, згідно положень ч.1 ст.196 СК України, пеня на заборгованість по аліментам не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі №569/14819/19 (провадження№ 61-1586св20) зазначено, зокрема, що: при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір пені від суми несплачених аліментів становить більше 100 відсотків заборгованості [PERSON] , а також беручи до уваги положення ст.196 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 112 181,66 грн, що еквівалентно 100 відсоткам заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved