Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що, [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав у м.Лозова, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ.»А-1», загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Лозівським відділом комунального господарства, 11 вересня 1980 року, зареєстрованого у Лозівському бюро технічної інвентаризації, 11 вересня 1980 року. Спадщину фактично прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Син [PERSON] спадщину не прийняв. Після смерті [PERSON] [INFO] спадщину фактично прийняла дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] спадщину фактично прийняла його сестра [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на відповідні частки житлового будинку. Спадкоємцем за законом є її чоловік, позивач, який спадщину прийняв фактично. Спадкоємцем майна померлої є він. У спадкодавця є спадкоємець, дочка спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , яка спадщину після смерті матері не приймала (заяву про прийняття спадщини не подавала, спільно з матір`ю на час смерті не проживала, спільної реєстрації на час смерті не мала). Інших спадкоємців, передбачених законодавством, немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.12.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася. Він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Згідно ст.68 Закону України «Про нотаріат» ним для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом були надані документи, які підтверджують: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, заповіт, склад спадкового майна. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в загальному позовному провадженні. 20.01.2026 представником відповідача надано відзив до суду, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що при порівнянні схематичного плану технічного паспорту, виготовленого 23.12.2025 та генерального плану (схеми), який знаходиться в інвентарній справі з архіву БТІ, вбачається, що на подвір`ї проведені будівельні роботи, в результаті чого відбулися зміни в будівлях і спорудах. Також, відповідно до Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.05.1980 р. житлова площа будинку змінилась, станом на 10.05.1980 р. вона складала 22,7 кв.м, а загальна - 38,5 кв.м. В зв`язку з відсутністю в інвентарній справі Лозівського БТІ інформації про виконання зазначених перепланувань та будівельних робіт, відповідно дозвільної документації, існує імовірність, що будівельні роботи на подвір`ї та в житловому будинку виконані самочинно. 26.01.2026 року позивачем надано відповідь на відзив в якій просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, та зазначив, що інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] після виготовлення технічного паспорту, було надано Довідку до технічного паспорту від 23.12.2025 на житловий будинок садибного типу розташований за адресою: [ADDRESS] , у якій зазначено, що за період з 1980 року по 23.12.2025 року в домоволодінні будівельні роботи, виконані без дозвільних документів, відсутні. Всі зміни в житловому будинку і на подвір`ї відбулися до 1992 року і не підлягають під самочинне будівництво. Відповідна інформація внесена до Реєстру будівельної діяльності. 06.02.2026 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Кушнір О.Г. в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі представника Лозівської міської ради Харківської області, за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 08 серпня 1950 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.08.1950 року. (а.с.13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.1985 року. (а.с.11). На день смерті [PERSON] , на праві особистої сумісної власності належав жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої сумісної власності на жилий будинок, виданого Лозівським відділом комунального господарства, 11 вересня 1980 року, зареєстрованого у Лозівському бюро технічної інвентаризації, 11 вересня 1980 року (а.с.37). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2002 року. (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2007 року. (а.с.14). У [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією запису акту про народження №388а від 08.09.1949 року, складений Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.69). 14 грудня 1976 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.12.1976 року. (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2012 року. (а.с.15). Згідно даних будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] був зареєстрований з 09 лютого 1975 по 06 грудня 1985; [PERSON] була зареєстрована з 09 лютого 1975 по 18 листопада 2002; [PERSON] був зареєстрований з 08 червня 2002 по 15 грудня 2007; [PERSON] була зареєстрована з 31 травня 1985 по 04 липня 1986, з 21 жовтня 1994 по 04 листопада 2012; [PERSON] зареєстрований з 21 жовтня 1994 по теперішній час (а.с.18-30). Згідно листа відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області № 4601 від 02.12.2025 року, станом на 02.12.2025 року відомості щодо реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відділі відсутні, адресні картки на зазначених осіб відсутні. Зняття з реєстрації місця проживання вказаних осіб у зв`язку зі смертю, відділ не здійснював (а.с.17). Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину),, інформація щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , відсутня (а.с.32-35). Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. №387/02-14 від 23.12.2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з причин неподання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини, відсутності інформації у Відділі з питань реєстрації фізичних осіб Лозівської міської ради Харківської області, не можливості підтвердити факт спільного проживання та реєстрації на час смерті з померлою та відсутності правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. (а.с.31) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме. - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої сумісної власності на жилий будинок, виданого Лозівським відділом комунального господарства, 11 вересня 1980 року, зареєстрованого у Лозівському бюро технічної інвентаризації, 11 вересня 1980 року. Заповіту [PERSON] не залишив, в порядку спадкування за законом будинок прийняли (ст. 549 ЦК УРСР 1963 року ) дружина [PERSON] , а після смерті останньої їх діти - [PERSON] та [PERSON] , які також померли. Як спадкоємець за законом [PERSON] звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Беручи до уваги, наявність у позивача по справі права на спадкування після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , своєчасне прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день його смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача по справі є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved