Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

В провадженні Любашівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. 29 січня 2026 року Любашівським районним судом Одеської області розглянуто вказану справу по суті та ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково, стягнуто із із [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу 90000 грн., 3% річних від простроченої сум 7759 грн. 72 коп., інфляційні збитки в сумі 23652 грн. 57 коп., судові витрати в сумі 1414 грн. 12 коп., всього - 122826 грн. 41 коп. При цьому, представником позивача - в позовній заяві, було повідомлено суду про те, що ним буде надано суду обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу, які поніс позивач, у зв`язку з розглядом справи, та які він просить стягнути з відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 03 лютого 2026 року на адресу Любашівського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а саме стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. В заяві про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень 00 копійок. В обгрунтування понесених витрат, представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 06.10.2025 року, укладений між ним та позивачем [PERSON] , в якому погоджено гонорар в розмірі 20000 грн., акт приймання-передачі послуг про надання правової допомоги від 06.10.2025 року. Свою заяву про стягнення судових витрат представник позивача повністю підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Остапишена Л.С. в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв на адресу суду не надіслали, були повідомлені про день, час та місце слухання справи через підсистему «Електронний суд» та шляхом направлення SMS-повідомлень через месенджер «Вайбер». Суд дослідивши матеріали справи, заяву про розподіл судових витрат, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В заяві про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 20000 грн. 00 коп. На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правової допомоги від 06.10.2025 року, укладений між ним та позивачем [PERSON] , в якому погоджено гонорар в розмірі 20000 грн., акт приймання-передачі послуг про надання правової допомоги від 06.10.2025 року. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст.26, ч.ч.1,3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Частиною 5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У зв`язку з вище встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідач [PERSON] будь-яких клопотань про невизнання розміру судових витрат чи їх зменшення суду не надав. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються: разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 17400 грн., так як позов задоволено частково (87% від заявленої до стягнення суми, 20000 х 87%). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial