Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

позивач [PERSON] 16.10.2025 звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,0598 га для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що 29.09.2004 між [PERSON] , як дарувателем з однієї сторони, та [PERSON] , як обдарованою з іншої сторони, було укладено Договір дарування житлового будинку та побудови, за умовами якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла належну дарувателю на праві приватної власності шлако.камінь облк цеглою житловий будинок А-1, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., Б - літня кухня, Е - сарай, Г - гараж, Д - вбиральня, В п/д - підвал, І - водоколонка, II - замощення, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане майно належить дарувателю на підставі договору купівлі-продажу посв. 1 ю Криворізькою Державною нотаріальною конторою 06.07.1997 по реєстру №3-4815, та зареєстрованого у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 29.09.1997, в реєстрову книгу за №140, стор. 61, запис 31033. Розпорядженням Голови обласної державної адміністрації від 19.05.2016 №Р-223/0/3-16 вулиця Комунарна була перейменована на вулицю Локомотивну. 31.07.2017 позивач звернулася до державного кадастрового реєстратора Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру для приватизації земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві приватної власності житловий будинок. Рішенням №РВ-1200448152017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14.02.2017 вона отримала відмову в реєстрації, оскільки подані документи не відповідають вимогам ст. ст. 125, 126, 140 Земельного кодексу України. Земельна ділянка була приватизована раніше. Отримавши дане рішення з відмовою, вона звернулася до попереднього власника будинку [PERSON] з метою з`ясування обставин приватизації нею земельної ділянки. Однак, вона їй пояснила, що землю під будинком вона не приватизовувала та пообіцяла пошукати документи на будинок та землю, які можливо залишилися після попереднього власника - [PERSON] або зв`язатися з нею. Через деякий час [PERSON] зателефонувала їй та повідомила, що надасть Державний акт на право приватної власності на землю від 09.09.1997, землевпорядну справу по передачі земельної ділянки в приватну власність та користування громадянці [PERSON] та довідку про визначення грошової оцінки земельної ділянки та наявності обмежень щодо її використання за цільовим призначенням, отриману від останньої. Позивач зустрілася з [PERSON] та вона їй пояснила, що придбала у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передала їй ці документи, які [PERSON] надала попередня власниця. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 09.09.1997 [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів №199/2 від 09.04.1997 отримала в приватну власність земельну ділянку площею 0,0598 гектарів в межах території Криворізької міської Ради народних депутатів у Довгинцівському районі земля для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2239. Державні акти власності на землю «старого» зразка є підтвердженням права власності особи на земельну ділянку. На даний момент, маючи Державний акт на землю «старого» зразка без кадастрового номера, видане на ім`я старого власника [PERSON] , на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості реалізувати належне їй право власності на спірне майно, зареєструвати його та привести його у відповідність до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Одночасно з позовом позивачем подано клопотання про витребування доказів у ВІДОКРЕМЛЕНОГО СТРУКТУРНОГО ПІДРОЗДІЛУ «КРИВОРІЗЬКА ФІЛІЯ ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ» належним чином завірену копію Договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.07.1997, № у реєстрі 3-4815. На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом було зроблено запити до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради щодо місця реєстрації відповідачів. За відомостями відповіді на запит за № 4724 від 24.10.2025 відповідач [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 16.10.2023 у зв`язку зі смертю особи [INFO] . Ухвалою суду від 27.10.2025 витребувано докази від ВІДОКРЕМЛЕНОГО СТРУКТУРНОГО ПІДРОЗДІЛУ «КРИВОРІЗЬКА ФІЛІЯ ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ» належним чином завірену копію Договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), посвідченого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.07.1997, № у реєстрі 3-4815. 14.11.2025 до суду надійшов витребуваний доказ, проте Договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , не містить відомостей про дату народження [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2025 витребувано докази та зобов`язано Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради надати суду з реєстру територіальної громади відомості про місце реєстрації (проживання, перебування) [PERSON] (дата народження та РНОКПП невідомі, останнє відоме місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ) за період з 29.03.1989 по 06.09.1997. 09.12.2025 до суду надійшла витребувана інформація. Ухвалою суду від 10.12.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині пред`явлених вимог за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.01.2026 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.02.2026 розгляд справи постановлено проводити в заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Євтушенко А.І. звернувся до суду з заявою, згідно якої просить провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , на вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі Договору дарування житлового будинку та побудови від 29.09.2004 набула у власність житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Так згідно договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла належну дарувателю на праві приватної власності шлако.камінь облк цеглою житловий будинок А-1, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., Б - літня кухня, Е - сарай, Г - гараж, Д - вбиральня, В п/д - підвал, І - водоколонка, II - замощення, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане майно належить дарувателю на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Першою Криворізькою Державною нотаріальною конторою 06.09.1997 по реєстру №3-4815 та зареєстрованого у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 29.09.1997, в реєстрову книгу за №140, стор. 61, запис 31033 (а.с. 14 копія договору, а.с. 15-17 копія технічного паспорту). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 06.09.1997 [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56 копія договору). Наразі земельна ділянка площею 0,598 га, на якій розташовані житловий будинок та побудови, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП від 09.09.1997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за №2239, належить колишній власниці [PERSON] (а.с. 19 копія державного акту, а.с. 20-22 копія землевпорядної справи, а.с. 23 копія рішення виконкому Криворізької міської ради №199/2 від 09.04.1997). [PERSON] , у свою чергу, після купівлі житлового будинку та побудови 06.09.1997 не переоформлювала право власності на земельну ділянку, відповідно [PERSON] після оформлення договору дарування не змогла переоформити земельну ділянку на своє ім`я (а.с. 18 копія рішення, а.с. 18 зв. - протоколу). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 50 - довідка). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Згідно п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Частиною 3 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Що узгоджується з правовою позицією, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №364/515/19. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,0598 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved