Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

18 листопада 2025 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є власником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою в період з 01.06.2022 року по 31.10.2025 року надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та боржником встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу комунальних послуг. АТ «ДТЕК Дніпроенерго» використовує у своїх взаємовідносинах із споживачами типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відповідно до Постанови КМУ №85, який після оприлюднення на офіційному веб-сайті підприємства, є публічним договором та набрав чинності з моменту опублікування, тобто з 25.08.2022 року. Оскільки протягом 30 днів з опублікуванні даного договору у засобах масової інформації відповідач не повідомив про відмову від укладенні даного договору та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, з наведеного вбачається, що виконавець направив оферту, а споживач протягом встановленого строку письмових заперечень щодо умов публічного індивідуального договору не подав, а отже індивідуальний публічний договір про наданні послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та споживачем вважається укладеним без підписання примірника сторонами. Розрахунки за спожиті послуги відповідачем проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості. Згідно з випискою з особового рахунку споживача за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №643, станом на 01.11.2025 року становить 19649,09 грн., яка складається: із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 18297,55 грн., заборгованості з плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 1351,54 грн. Житлове приміщення відповідача до 30.08.2023 року було обладнано приладом обліку централізованого водопостачання та нарахування вартості послуг з централізованого водопостачання за адресою споживача (боржника) проводилось за показанням з приладу обліку згідно із діючими тарифами затвердженими рішення виконавчого комітету ДМР від 01.11.2022 року «938 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення АТ «ДТЕК Дніпроенерго». З 31.08.2023 року зняли з абонентського обліку прилад обліку централізованого водопостачання, тому згідно з Методикою №315 (п.9) нарахування обсягів споживання послуг з централізованого водопостачання проводиться за відповідними нормами споживання питної води у будинку. З метою вирішення питання в досудовому порядку, позивачем на адресу відповідача щомісяця надсилались квитанції про розмір поточних платежів про наявність заборгованості за надані послуги, повідомлення та досудові вимоги, але заборгованість перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишається несплаченою. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» суму заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 19649,09 грн. та судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідачів відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що [PERSON] є власником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою в період з 01.06.2022 року по 31.10.2025 року надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. За адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» використовує у своїх взаємовідносинах із споживачами типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відповідно до Постанови КМУ №85, який після оприлюднення на офіційному веб-сайті підприємства, є публічним договором та набрав чинності з моменту опублікування, тобто з 25.08.2022 року. Оскільки протягом 30 днів з опублікуванні даного договору у засобах масової інформації відповідач не повідомив про відмову від укладенні даного договору та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, з наведеного вбачається, що виконавець направив оферту, а споживач протягом встановленого строку письмових заперечень щодо умов публічного індивідуального договору не подав, а отже індивідуальний публічний договір про наданні послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та споживачем вважається укладеним без підписання примірника сторонами. Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. У відповідності до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п.14 Рішення №3884 у разі відсутності споживача та не відключення холодної і гарячої води, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, споживач здійснює оплату згідно із встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, яка у відповідності до ч.2 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Розрахунку за спожиті послуги відповідачем проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості. Згідно з випискою з особового рахунку споживача за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №643, станом на 01.11.2025 року становить 19649,09 грн., яка складається: із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 18297,55 грн., заборгованості з плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 1351,54 грн. Відповідачем не подавалося відповідної заяви до позивача про не бажання користування послугами водопостачання, у зв`язку з чим, нарахування за водопостачання здійснювалося позивачем правомірно та з дотриманням вимог законодавства у сфері водопостачання та водовідведення. Незаконними діями відповідача заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст.15 ЦК України охороняються законом і позивач обґрунтовано у відповідності зі ст.16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд приходить до висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем станом утворилась заборгованість за послуги які надавалися АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за адресою: м. Дніпро, 01.06.2022 року по 31.10.2025 року з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, розмір заборгованості станом на 01.11.2025 року становить 19649,09 грн., яка складається: із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 18297,55 грн., заборгованості з плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії за період з 01.10.2022 року по 31.10.2025 року на суму 1351,54 грн., оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у розмірі 19649,09 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved