Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівнеської області з позовом до [PERSON] , Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - Служби) щодо тимчасового влаштування у іншу сім`ю дітей позивачки - [PERSON] та [PERSON] та скасувати накази Служби №№ 128-осн і № 129-осн від 08 серпня 2023 року про тимчасове влаштування дітей у сім`ю [PERSON] ; відібрати дітей від [PERSON] і повернути їх матері за місцем її проживання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оспорювані накази Служби про тимчасове влаштування дітей у сім`ю [PERSON] не містять жодних правових підстав для передачі дітей в іншу сім`ю, що є порушенням ст. 151 СК України, а також прийняті всупереч п. 31 Порядку тимчасового провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядок), а саме без прийняття рішення про взяття на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, та за відсутності загрози, життю та здоров`я дітей. Відтак, діти перебувають у іншій сім`ї безпідставно та необґрунтовано. Зазначає, що вона зверталася із численними заявами до Служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому із проханням повідомити про місцеперебування дітей, відібрання їх у [PERSON] - особи, яка неодноразово притягувалася до різного роду відповідальності, як до адміністративної так і кримінальної, у зв`язку із чим існує небезпека для дітей бути втягнутими у негативні процеси, та повернення дітей матері. Однак діти повернуті їй не були. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 18, 151, 162 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону «Про охорону дитинства» просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 січня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. 07.03.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідачки - 1 - [PERSON] - адвокатом Бідюк Т.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивачка фактично самоусунулась від виконання обов`язку щодо утримання дітей. Є відкрите кримінальне провадження за фактом вчинення домашнього насильства щодо неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , де вони визнані потерпілими, кривдницею є мати. Повернення матері неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] завдасть останнім психологічних, емоційних травм, не відповідатиме правам та найкращим інтересам дітей. Відповідачка зазначає, що є працевлаштована, вважає себе успішною і реалізованою жінкою, має житло й достатній дохід, аби забезпечити комфортне життя не лише для себе, а для сестер [PERSON] та [PERSON] , щоби в них залишились приємні спогади про їхнє дитинство. 20.03.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано відповідь на відзив, в якій просить позовну заяву задоволити. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.10.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано заяву про залишення позовної вимоги про відібрання [PERSON] , [INFO] від [PERSON] і повернення її матері без розгляду, в зв`язку із добровільним поверненням [PERSON] на проживання до матері та припиненням тимчасового влаштування дівчинки в сім`ї [PERSON] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області 12.02.2026 року позовну вимогу в частині відібрання [PERSON] , [INFO] від [PERSON] і повернення її матері залишено без розгляду. Позивачка та її представник - адвокат Суржук Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка - 1 - [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник відповідача - 2 - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. 15.05.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подано висновок органу опіки і піклування, в якому комісія прийняла рішення рекомендувати при прийнятті рішенні у цивільній справі врахувати обставини справи, вік неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх думку щодо відібрання від [PERSON] та повернення матері [PERSON] . Заслухавши думку позивачки та її представника - адвоката Суржук Л.М., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст.ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є оскарження дій Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради під час прийняття наказів про тимчасове влаштування неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у сім`ю їх старшої сестри [PERSON] , відібрання дітей у [PERSON] та повернення їх матері [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] . Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року (у справі № 2-1350/11) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вирішено малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Наказами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №№ 128-осн та 129-осн від 08 серпня 2023 року з посиланням на п. 31 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] . Наказом Служби у справах дітей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області №№ 13 та 14 від 15 серпня 2023 року взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, відповідно неповнолітню [PERSON] та [PERSON] до з`ясування обставин, що призвело до втрати батьків. З листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 листопада 2023 року за № 01-15/828 вбачається, що підставою для тимчасового влаштування дітей у сім`ю [PERSON] є її повідомлення про те, що батько дітей перебуває тривалий час за межами України, а з матір`ю діти категорично проживати відмовляються. Також у листі зазначено, що на час влаштування [PERSON] та [PERSON] в сім`ю [PERSON] загрози їх життю і здоров`ю не існувало. [PERSON] являється для неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] старшою сестрою, а для позивачки - дочкою. Починаючи з 25 липня 2023 року позивачка [PERSON] подала на адресу начальника Служби низку звернень з проханнями повернути їй дітей, які потрапили під негативний вплив старшої сестри та на думку позивачки, перебувають у небезпеці, з чим пов`язані негативні зміни у поведінці дітей, також прохала повідомити про місце (адресу) перебування дітей. Листами Служби від 06 грудня 2023 року за № 01-18/452 та від 03 січня 2024 року за № 01-18/2 відмовлено [PERSON] у наданні інформації про місце проживання дітей. 24 липня 2023 року відносно позивачки було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 942837 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 16 жовтня 2023 року Рівненським районним судом Рівненської області провадження в справі № 570/4404/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 21 грудня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини комітету Олександрійської сільської ради Рівненького району Рівненської області було розглянуло питання про доцільність повернення дітей [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання до матері [PERSON] . У результаті - оскільки доцільності позбавлення батьківських прав матері немає, комісією було рекомендовано повернути дітей матері. Наказами Служби у справах дітей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 26 грудня 2023 року №№ 19 та 20 [PERSON] та [PERSON] знято з первинного обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, неповнолітніх Наказами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 29 грудня 2025 року №№ 205-осн та 206-осн припинено тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] в сім`ї [PERSON] . Проте діти не повернулися на проживання до матері. 28 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за письмовою заявою [PERSON] внесені відомості про кримінальне провадження № 12023181010003488 за ст.126-1 КК України. Згідно із коротким викладом обставин кримінального правопорушення вбачається, що [PERSON] повідомила про те, що її матір [PERSON] під час спільного проживання зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] вчиняла відносно них домашнє насильство. У даному кримінальному провадженні [PERSON] та [PERSON] є потерпілими. Позивачка [PERSON] будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні не має. До Рівненського міського суду надійшов висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненського міської ради від 14 травня 2025 року у справі за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] , Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправними дій і скасування наказів, відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] і повернення їх матері. З висновку вбачається, що в січні 2024 року до служби у справах дітей надійшов лист з Рівненського РУП про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою [PERSON] про вчинення [PERSON] насильства щодо дітей. У зв`язку із ймовірністю вчинення домашнього насильства щодо дітей в сім`ї, [PERSON] та [PERSON] були взяті на облік в Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та знову тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] . Згідно із інформацією РУП на даний час у кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі дії з метою з`ясування всіх фактичних даних, на підставі яких буде встановлено наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження. У зв`язку із добровільним поверненням [PERSON] на проживання до своєї матері в с. Нова Українка Рівненського району та на навчання у Котівський ліцей Олександрійської сільської ради тимчасове влаштування [PERSON] в сім`ї [PERSON] було припинене. Допитана в судовому засіданні 12 червня 2024 року позивачка [PERSON] як свідок суду показала, що самостійно займалась вихованням неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти завжди були забезпечені всім необхідним, гарно навчались у опорному закладі «Котівський ліцей» Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, були ввічливі та дружелюбні. Окрім навчання в школі, відвідували гуртки та різні колективні заходи. Позивачка ніколи не ухилялася від материнських обов`язків та продовжує їх виконувати. 22 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи під негативним психологічним впливом старшої дочки позивачки - [PERSON] , не повернулись додому за місцем їх постійного проживання у [ADDRESS] . Припускаючи, що діти [PERSON] та [PERSON] , могли перебувати у старшої сестри [PERSON] , позивачка цього ж дня звернулась до поліції із заявою про встановлення місця перебування дітей та повернення їх матері. Дії відповідачки [PERSON] зі зміни місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , позивачка пов`язує з її особистим майновим інтересом до майна матері. Між [PERSON] та старшою донькою [PERSON] склалися неприязні відносини, остання через суд намагається поновити право користування житлом у м. Рівне, яке належить позивачці. Однак, працівниками поліції не було вжито заходів до повернення дітей матері, натомість 24 липня 2023 року відносно позивачки було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У подальшому, 16 жовтня 2023 року Рівненським районним судом Рівненської області провадження в справі № 570/4404/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вже упродовж тривалого періоду [PERSON] подає в різні установи на позивачку скарги різного роду, які не підтверджуються. Натомість сама ж [PERSON] була притягнута до відповідальності за вчинення щодо матері домашнього насильства, інших адміністративних правопорушень, а також притягалася за майнові злочини, та злочини у сфері обігу наркотичних засобів (що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями судових рішень), проходила лікування від наркозалежності. Скористалася тим, що сестри мають ще незрілу свідомість і використовує їх у своїх цілях з метою тиску на позивачку, переслідує мету вселення у квартиру, що знаходиться у м. Рівне та власницею якої є позивачка, з приводу чого триває судовий спір у іншій цивільній справі. На даний час позивачка продовжує підтримувати дітей матеріально, комунікує з ними, а також із навчальними закладами. Вважає необґрунтованими та поспішними дії Служби у справах дітей щодо тимчасового влаштування дівчат у іншу сім`ю, що стало наслідком тривалого не проживання дітей з матір`ю, чим порушено права позивачки, передбачені ст.151 СК. Під час розгляду справи позивачка долучила до матеріалів справи копію постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2024 у справі 569/13063/24, якою [PERSON] визнано винною та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП (домашнє насильство) по відношенню до матері [PERSON] . Також було долучено постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2024 у справі 569/4455/24, якою [PERSON] визнано винною та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння). 21 жовтня 2025 року у якості свідка допитана шкільний психолог опорного закладу «Котівський ліцей» Олександрійської сільської ради Рівненського району [PERSON] . Стверджує, що до 2023 року конфліктів між матір`ю [PERSON] та її доньками [PERSON] та [PERSON] не спостерігалося. Позивачка створювала належні умови для навчання своїх доньок. [PERSON] знає в якості сестри [PERSON] і [PERSON] . Був випадок, коли [PERSON] звинуватила у соцмережах адміністрацію ліцею у приховуванні домашнього насильства стосовно [PERSON] . Після з`ясування обставин такий факт не підтвердився. Зміни у поведінці дітей відбулися у 2023 році, діти пов`язували зміну своїх настроїв із негативним впливом сестри [PERSON] . Пізніше свідок дізналася що діти пішли від матері до сестри [PERSON] . Після повернення [PERSON] у квітні 2025 році на навчання в ОЗ «Котівський ліцей» свідок переглядала особову справу дівчинки і під час її навчання у Рівненському ліцеї № 15, як виявилося, відвідуваність [PERSON] навчальних занять була низькою. Допитана в судовому засідання 11 листопада 2025 року свідок [PERSON] суду показала, що позивачку і її сім`ю знає давно. Свідок проживає у будинку по [ADDRESS] , там де й проживала раніше сім`я [PERSON] . Позивачка разом з неповнолітніми дітьми переїхала в с. Нова Українка у зв`язку із поширенням в Україні коронавірусної хвороби. [PERSON] вирішила, що там для її дітей буде проживання безпечнішим і кращим. Про жодні ознаки домашнього насильства у сім`ї [PERSON] свідок заперечила. Негативні зміни у відносинах між матір`ю [PERSON] та донькою [PERSON] свідок помітила у 2023 році. Пізніше вона дізналася, що неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] пішли проживати до [PERSON] . Від [PERSON] вона особисто почула, що та хоче позбавити свою матір батьківських прав. Нещодавно бачила у вечірню пору доби [PERSON] , вона була дещо пригнічена. [PERSON] розповіла, що не бажає повертатися проживати разом з матір`ю. Під час проживання з нею у [PERSON] була низька самооцінка. Зараз, коли вона проживає з [PERSON] , почувається краще. На запитання при яких умовах бажає повернутися до матері, зазначила, що лише при умові якщо у квартирі буде проживати сама. На запитання про успішність та відвідуваність Державного навчального закладу «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту», відповіла що з початку навчального року перейшла на заочну форму навчання. Разом з тим, листом Державного навчального закладу «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» від 07 листопада 2025 року за № 03/01-24/344 (який міститься у матеріалах справи) повідомляється, що у закладі освіти навчання здійснюється виключно за денною формою. У ході судового розгляду справи суд дослідив письмові докази, які стосуються участі [PERSON] у вихованні та навчанні дітей. Так у листі Рівненського ліцею «Колегіум» Рівненської міської ради від 13 вересня 2023 року за № 183 зазначено, що діти були забезпечені всім необхідним для навчання шкільним приладдям. Як вказують класні керівники, вихованням та навчанням [PERSON] та [PERSON] займалася мама [PERSON] , яка активно цікавилася шкільним життям доньки, відвідувала батьківські збори, підтримувала контакт з класними керівниками та вчителями. Батько вихованням [PERSON] та [PERSON] не займався. Під час навчання в Рівненському навчально-виховному комплексі «Колегіум» учениці [PERSON] та [PERSON] не скаржилися на насилля з боку мами [PERSON] . Із листа Державного навчального закладу «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» від 29 жовтня 2024 року за № 03/01-24/350 вбачається, що [PERSON] проявляє активний інтерес до життя дитини [PERSON] , встановила зв`язок із класним керівником, майстром виробничого навчання, психологом та вихователем в гуртожитку. Матір і надалі постійно підтримує зв`язок із педагогами як в телефонному режимі, так і очно. Також матір цікавиться житлово-побутовими умовами дитини, відвідувала гуртожиток, підтримує зв`язок із вихователем на постійній основі, цікавиться життям дитини. У висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненського міської ради від 14 травня 2025 року зазначається, що відповідно до інформації Рівненського ліцею № 15 від 21.03.2025 [PERSON] регулярно спілкувалася з класним керівником класу, в якому навчалась її донька [PERSON] . Мати цікавилася настроєм, поведінкою, психологічним станом, навчальними досягненнями дитини, забезпечувала її коштами для відвідування шкільної їдальні. Також у висновку зазначається, що за інформацією ДНЗ «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» мати [PERSON] - [PERSON] підтримує зв`язок з класним керівником та іншими педагогічними працівниками закладу освіти. Вона цікавиться питаннями, що стосуються навчального процесу доньки, її поведінкою в освітньому середовищі. Що ж стосується документально підтверджених доказів участі відповідачки - 1 - [PERSON] у вихованні та навчанні дітей, то такі у цивільній справі відсутні. Також суд дослідив письмові докази, що стосуються змін у поведінці дітей. З листа опорного закладу «Котівський ліцей» Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 19 липня 2023 року за № вих.207 вбачається, що [PERSON] , матір [PERSON] та [PERSON] , які є ученицями ОЗ «Котівський ліцей» з лютого 2023 року неодноразово зверталася по допомогу до директора ліцею, практичного психолога, класного керівника, через негативний вплив старшої сестри [PERSON] , втягування дітей в штучний конфлікт. Через це діти, зі слів [PERSON] , часто не виконували вимоги мами, не робили домашні завдання, після уроків їхали до сестри, не відповідали на її дзвінки. В ліцей приїздила поліція та спілкувалася з дітьми [PERSON] та [PERSON] з приводу зміни їхньої поведінки: з лютого місяця в поведінці та зовнішньому вигляді дітей відбулися негативні зміни такі як пригніченість, часте погіршення настрою, спричинені деструктивним впливом старшої сестри [PERSON] зі слів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Старша сестра [PERSON] є для [PERSON] неформальним авторитетом, тому що, дозволяє шкідливі звички та пропонує те, що забороняє мама зі слів [PERSON] . У листі опорного закладу «Котівський ліцей» Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11 вересня 2023 року за № вих.255 зазначено, що протягом 2022-2023 навчального року в учениць [PERSON] та [PERSON] ознак психологічного, фізичного, економічного насилля не спостерігалось. Діти з лютого 2023 року періодично були в пригніченому стані, який пояснювали через негативний та деструктивний вплив старшої сестри [PERSON] , втягування їх в конфлікт сестри [PERSON] та матері [PERSON] . Листом Рівненського ліцею № 15 Рівненської міської ради від 16 лютого 2024 року за № 59 повідомляється, що учениця [PERSON] у період з 01 вересня 2023 року по 16 лютого 2024 року пропустила 28 днів, з них не надані пояснення причин відсутності - 8. Листом Державного навчального закладу «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» від 29 жовтня 2024 року за № 03/01-24/350 повідомляється, що учениця [PERSON] , яка приступила до навчання з 01 вересня 2023 року, спочатку зарекомендувала себе як слухняна учениця, проте у подальшому відбулися зміни у її поведінці. З вересня 2024 року учениця перебуває на обліку ради профілактики через порушення правил внутрішнього розпорядку в гуртожитку, проявляє ознаки збуджених станів та підвищеної активності, що, можливо, пов`язано з вживанням енергетичних напоїв. Вихователь зазначила, що спостерігала в [PERSON] ознаки алкогольного сп`яніння, що супроводжувалося девіантною поведінкою. [PERSON] використовує кошти, які їй надає мама та сестра, на придбання електронних сигарет. Листом Державного навчального закладу «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» від 07 листопада 2025 року за № 03/01-24/344 повідомляється, що у 2024-2025 році відвідування ученицею [PERSON] було відносно задовільним, але у 2025-2026 році стало значно гіршим. За період з 01 вересня 2025 року по день надання інформації [PERSON] має 178 пропущених годин без поважних причин. У поведінці [PERSON] були зафіксовані поодинокі випадки порушення дисципліни в гуртожитку, через що її розглядали на засіданні Ради профілактики. Вирішуючи позовну заяву, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Щодо вимог про визнання протиправними та скасування наказів Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 08серпня 2023 року №№ 128-осн та 129-осн. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан встановлено і ст. 150 СК України. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 151 СК України зазначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (стаття 152 СК України). Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), згідно з пунктом 4 якого особи, яким стало відомо про факт залишення дитини без батьківського піклування, зобов`язані негайно повідомити про це службу у справах дітей за місцем виявлення дитини. Служба у справах дітей або виконавчий орган сільської, селищної ради, до яких надійшло повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, повинні з`ясувати місце знаходження дитини, її вік, відомості про батьків або осіб, які їх замінюють, обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування, прізвище, ім`я, по батькові та адресу особи, від якої надійшло повідомлення, та отримати іншу інформацію, що має істотне значення. Сільський, селищний голова або інша уповноважена особа виконавчого органу сільської, селищної ради протягом доби після надходження інформації про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, передає її службі у справах дітей. Усі повідомлення про дітей, залишених без батьківського піклування, служба у справах дітей реєструє в журналі обліку повідомлень про дітей, які залишились без батьківського піклування. Служба у справах дітей разом з працівниками органів внутрішніх справ та охорони здоров`я протягом доби після надходження повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, проводять обстеження умов її перебування, стану здоров`я та з`ясовують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування. За результатами обстеження умов перебування дитини складається акт, в якому зазначається дата, місце проведення обстеження, відомості про дитину, її батьків, інших осіб, з якими вона проживає, умови утримання дитини та стан її здоров`я, за яких обставин та з яких причин дитина залишилась без батьківського піклування, а також заходи, що були вжиті для захисту прав дитини. Якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють (пункт 8 Порядку). Згідно з пунктом 31 Порядку тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини. Протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем виявлення дитини разом з адміністрацією закладу, до якого тимчасово її влаштовано, органами внутрішніх справ, охорони здоров`я вживає заходів до встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) та організовує роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи заклад для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, який вона самовільно залишила, або забезпечує підготовку документів для надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування (пункт 9 Порядку). Після встановлення особи дитини та місця її проживання служба у справах дітей письмово повідомляє батьків або осіб, які їх замінюють, службу у справах дітей за місцем проживання дитини, а у разі, коли дитині надано статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, - службу у справах дітей за місцем її походження, про місце знаходження дитини (пункт 10 Порядку). Пунктом 13 Порядку встановлюється організація обліку дітей, які залишились без батьківського піклування. Такий облік здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. У разі коли батьки дитини або місце їх проживання невідомі, дитина, яка залишилась без батьківського піклування, береться на облік у службі у справах дітей за місцем виявлення дитини або місцем розташування закладу охорони здоров`я, в якому дитину залишили. Пунктом 14 Порядку зазначено, що відомості про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, збираються службою у справах дітей протягом 10 днів після надходження повідомлення про таку дитину. Зазначений строк може бути продовжений за рішенням керівника служби у справах дітей, але не більше ніж на 25 днів. Служба у справах дітей на підставі зібраних відомостей про дитину приймає рішення, яке оформлюється наказом, про взяття її на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (далі - первинний облік), і вносить дані про таку дитину до книги первинного обліку, яка ведеться за формою, встановленою цим Порядком. Дитина вважається такою, що взята на первинний облік, з дати прийняття такого рішення. Підставою для прийняття рішення про взяття дитини на первинний облік є акт обстеження умов перебування дитини, в якому зазначається факт відсутності батьківського піклування, або інші документи, що підтверджують факт залишення дитини без батьківського піклування. Пункт 15 визначає, що відомості про дитину, яка поставлена на первинний облік, вносяться до єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів (далі - єдиний банк даних). Пункт 31 Порядку зазначає, що тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ. Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована,зокрема, у сім`ї громадян. Дитина, у якої є родичі або інші особи, з якими у неї склались близькі стосунки (сусіди, знайомі) і які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати у їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів, інших осіб, з якими у неї склались близькі стосунки, є заява цих осіб про згоду на тимчасове проживання дитини в їх сім`ї. Таким чином, як вбачається з аналізу вищезгаданих норм законодавства та Порядку, передумовою тимчасового влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, відповідно до п.31 Порядку, є прийняття рішення, яке оформлюється наказом, про взяття дитини на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи рішення (накази) служби у справах дітей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про взяття на первинний облік дітей [PERSON] та [PERSON] прийнято 15.08.2023р., тобто вже після прийняття оскаржуваних наказів від 08 серпня 2023 року про тимчасове влаштування [PERSON] (№ 128-осн) та [PERSON] (№й29-осн), що не узгоджується із вимогами п.п. 14, 31 Порядку. Крім того, усупереч п. 9 Порядку Служба у справах дітей протягом двох місяців після виявлення дітей, які залишились без батьківського піклування, та після встановлення особи дітей, місця їх проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування), не організувала роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи підготовку документів для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. Аналогічні дії Служба мала б виконати, але не виконала й після повторного тимчасового влаштування [PERSON] і [PERSON] у іншу сім`ю після отримання інформації від правоохоронних органів у січні 2024 року про відкрите кримінальне провадження за заявою [PERSON] про вчинення [PERSON] насильства щодо дітей. Однак протягом двох місяців після виявлення дітей вони не були повернуті матері, що не узгоджується з вимогами п. 9 Порядку. Щодо кримінального провадження № 1202218101000488, то суд зауважує, що матеріали справи не містять документально підтвердженої інформації про оголошення підозри будь-якій особі, натомість містить інформацію про відсутність у [PERSON] будь-якого статусу у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до Конституції України, зокрема ст. 62 та 63, будь-яка особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Отже на даний час відсутні будь-які судові рішення, які б підтвердили факти неправомірних діянь з боку [PERSON] по відношенню до її дітей. Натомість є листи уповноважених органів та установ, які свідчать про відсутність будь-якого насильства з боку матері до дітей [PERSON] та [PERSON] (листи Олександрійської сільської ради та ОЗ «Котівський ліцей»). Зокрема, у листі Служби у справах дітей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31 липня 2023 року за № 194 зазначається, що 29 березня 2023 року службою була розглянута заява [PERSON] та факт щодо насильства фізичного, психологічного, економічного з боку матері не підтверджений. Відтак в силу презумпції невинуватості невиправданим є довготривале влаштування дітей і іншу сім`ю на підставі зареєстрованого 28 грудня 2023 року кримінального провадження, в якому вина будь-якої особи не доведена (не оголошена підозра особі чи скеровано обвинувальний акт до суду та прийнято кінцеве рішення) . Крім того, у порушення вимог пункту 10 Порядку,після встановлення особи дітей та місця їх проживання Служба у справах дітей не повідомила письмово батьків або осіб, які їх замінюють, про місце знаходження дітей. Навпаки двічі (листами Служби від 06 грудня 2023 року за № 01-18/452 та від 03 січня 2024 року за № 01-18/2)було відмовлено [PERSON] у наданні інформації про місце проживання дітей. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що Службою у справах дітей не було дотримано вимог п.п.9, 10, 14, 31 Порядку під час влаштування [PERSON] і [PERSON] у іншу сім`ю, у зв`язку з чим оскаржувані накази мають бути скасовані як незаконні. Що стосується правових підстав щодо місця проживання дитини, то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 11 Закону «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 цього Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого із батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону, або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Статтею 151 Сімейного кодексу визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами родини, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто чи сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав чи їхнього поновлення, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення навіть усупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. За своєю правовою природою тимчасове влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] у сім`ю [PERSON] є екстреним заходом реагування Служби у справах дітей для захисту прав неповнолітніх дітей та застосовується до вирішення питання про повернення дітей в сім`ю або надання їм статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. У справі судом не було установлено даних, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були взяті на первинний облік службою у справах дітей внаслідок неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Фактів того, що [PERSON] не може створити дитині належні умови для виховання та розвитку, не встановлено. Навпаки, у справі є докази, що діти постійно проживали з матір`ю, вона повністю забезпечувала дівчат належним вихованням, турботою, умовами для навчання та розвитку. Також за період перебування дітей у сім`ї [PERSON] матір [PERSON] намагалася спілкуватися з дітьми, виховувати їх, турбуватися про них, доглядати, підтримувати матеріально. На час влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ю [PERSON] загрози їх життю і здоров`ю не існувало. Ураховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для тимчасового влаштування та проживання [PERSON] у сім`ї [PERSON] . З метою якнайкращого захисту інтересів дитини, [PERSON] має бути повернута матері та проживати разом з нею, що узгоджується із заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року (у справі № 2-1350/11). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Забезпечення найкращих інтересів дитини виступає пріоритетним принципом і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) про визнання незаконним вивезення дитини, визначення місця її проживання, відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди. За положеннями ст. 4 СК України та ст. 291 ЦК України кожна особа має право на сім`ю та проживання в сім`ї. Статтею 18 СК України визначено, що способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідачки - 1 - [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 2 147 грн. 20 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 28.05.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивачки - адвокатом Суржук Л.М. було подано розрахунок судових витрат разом із доказами на їх понесення. Участь адвоката, який представляє інтереси позивачки у справі і факт надання нею правової допомоги позивачці підтверджено Договором про надання правової допомоги № 28-11 від 28.11.2023 року укладеним між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «ДІРЕКТ», Додатковою угодою від 28.05.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 28-11 від 28.11.2023 року, Актом виконаних робіт від 28.05.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 28-11 від 28.11.2023 року, квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 69235461 від 18.04.2024 року (Платник: [PERSON] , Отримувач: Адвокатське об`єднання «ДІРЕКТ», призначення платежу: юридичні послуги згідно Договору про надання правової допомоги № 28-11 від 28.11.2023 року) в розмірі 1 970,00 грн. та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 69858533 від 21.06.2024 року (Платник: [PERSON] , Отримувач: Адвокатське об`єднання «ДІРЕКТ», призначення платежу: юридичні послуги згідно Договору про надання правової допомоги № 28-11 від 28.11.2023 року) в розмірі 3 960,40 грн., що разом становить 5 938,40 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 року у справі № 920/653/19. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved