Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати недійсним договір № 1108202505 від 11.08.2025 року, укладений між ним та ТОВ «Амадео право»; стягнути з ТОВ «Амадео право» на його користь 20 000,00 грн на відшкодування збитків і 48 000,00 грн компенсації завданої моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він звернувся до відповідача за наданням юридичних послуг, а саме для поновлення порушених зі сторони Пенсійного фонду України прав внаслідок відмови в наданні житлової субсидії, у зв`язку із чим між сторонами укладено договір № 1108202505 від 11.08.2025 року про надання юридичних послуг. На виконання умов зазначеного договору позивачем сплачено 10 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 11.08.2025року. Позивач зауважує, що вказаним договором його введено в оману, як людину, яка не змогла прочитати цього документа та його підписано під тиском представників відповідача, а сам договір не конкретизовано в якому містяться припущення та неконкретизовані послуги. Також [PERSON] вказує, що не володів інформацією про зміст запропонованих представниками ТОВ «Амадео Право» документів, які підписує, тобто, останні, скориставшись його безпорадним станом незрячої людини, ввели його в оману з попереднім умислом не надавати жодних послуг, створивши обставини, які не відповідають дійсності, та його волі, а викликані умисними діями другої сторони правочину. При цьому, позивач додає, що відповідачем заяву до Пенсійного фонду України та позовну заяву до адміністративного суду не написано і не подано, що підтверджує умисний обман зі сторони відповідача, в зв`язку із чим, вважає, що ТОВ «Амадео Право» зобов`язане відшкодувати йому збитки у подвійному розмірі, які йому завдано в результаті обману, що становить 20 000,00 грн, а також йому, малозабезпеченій людині та особі з інвалідністю ІІ групи, незаконними діями відповідача спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 48 000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 06.10.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 16.10.2025 року до суду від директора ТОВ «Амадео Право» надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до підписаного позивачем акта приймання-передачі від 12.08.2025 року відповідачем надано послуги на суму 4 000,00 грн; позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди; [PERSON] підписав добровільно договір в якому чітко вказані умови та мета співпраці з відповідачем, і жодних доказів про обмеження цивільної дієздатності позивач не надав, а тому останній був усвідомлений про усі наслідки та погодився з ними. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.08.2025 року між ТОВ «Амадео Право», як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено договір №1108202505 про надання юридичних послуг, умовами якого визначено, що виконавець приймає до виконання доручення замовника на надання юридичних послуг, вказаних у цьому Договорі, а замовник зобов`язується прийняти та сплатити надані виконавцем юридичні послуги в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що юридичні послуги за цим Договором складають: надання правової допомоги замовнику в досудовому порядку, а саме: підготовка та подання необхідних процесуальних документів до органів та установ будь-якої форми власності з метою оформлення субсидії. Згідно п. 1.3. цього Договору надання виконавцем юридичних послуг за цим Договором складається з двох послідовних етапів: І етап - вивчення наданих замовником матеріалів, документів та відомостей, розробка тактики ведення справи, планування роботи з усіма сторонами наявного спору: замовником, судом, підприємствами, установами, організаціями, державними органами та іншими особами, моделюючи різні варіанти розвитку ситуації, вивчення судової практики з вирішення аналогічних чи подібних спорів, оцінка існуючих доказів, узгодження дат, часу та місця проведення зустрічей; ІІ етап - безпосереднє представництво інтересів замовника по предмету, вказаному в п. 1.2. Договору. Згідно розділу 3 Договору послуги за цим договором вважаються наданими з моменту підписання сторонами Акта про надання юридичних послуг. У випадку необґрунтованого ухилення замовника від прийняття наданих послуг і підписання Акта у передбачені цим Договором строки, виконавець має право повідомити замовника про виконану роботу, направивши підписаний зі своєї сторони Акт про надання юридичних послуг за допомогою КЕП або простого письмового підпису, по електронній пошті ТОВ «Амадео Право» та/або рекомендованим листом з описом вкладення. Замовник не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання Акта зобов`язаний його розглянути і підписати та направити один підписаний екземпляр на адресу виконавця. У разі наявності будь-яких зауважень, у тому числі щодо якості та обсягу наданих юридичних послуг, замовник у строк, передбачений для розгляду та підписання Акта, направляє виконавцеві свої зауваження, а виконавець має їх виправити в необхідний та достатній для цього строк. Після виправлення зауважень виконавець готує Акт і направляє його на адресу замовника, який той має розглянути та підписати у строк, визначений п. 3.3. Договору. У разі ухилення або невмотивованої відмови замовника від підписання Акта юридичні послуги будуть вважатися прийнятими замовником без претензій та зауважень з його боку. Розділом 4 Договору визначено розмір, умови та форму оплати послуг та вказано, що вартість юридичних послуг згідно з п. 1.2. становить 10 000,00 грн і сплачується замовником шляхом внесення коштів у касу виконавця або шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця. Оплата юридичних послуг проводиться замовником наступним чином: замовник вносить оплату в сумі 10 000,00 грн у строк до 11.08.2025 року. Згідно з п. 5.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 11.11.2025 року. У разі необхідності, за згодою сторін, дія Договору може бути продовжена на строк, необхідний для завершення надання виконавцем юридичних послуг в обсязі, визначеному цим Договором. На виконання умов укладеного з відповідачем Договору 11.08.2025 року позивач сплатив ТОВ «Амадео Право» 10 000,00 грн (за квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 11.08.2025 року). Згідно з Актом приймання-передачі за договором про надання юридичних послуг № 1108202505 від 12.08.2025 року позивач прийняв виконану відповідачем роботу на суму 4 000,00 грн, яка складалась з наступних робіт: правовий аналіз ситуації, заснований на вивченні матеріалів справи, наданих замовником; підбір нормативно-правових актів, необхідних для вирішення справи; розробка плану і стратегії подальших дій. Як вбачається з довідки до акта МСЕК серії 12 ААВ № 772537 від 20.05.2023 року позивач є пенсіонером та йому призначено ІІ групу інвалідності по зору загальне захворювання довічно. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, та ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. ст. 11,202, 626 ЦК України договір є правочином. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину За змістом ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є договором (ч. 1 ст. 626 ЦК України). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором надання послуг, предмет якого визначено ст. 901 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] підписав договір про надання юридичних послуг від 11.08.2025 року № 1108202505 без будь-яких зауважень та застережень, що свідчить про надання ним своєї повної та безумовної згоди на укладення договору саме в редакції, яка ним підписана. Також позивач власноруч підписав інформаційну записку від 11.08.2025 року, із вказаною своєю адресою, номером телефону та метою надання юридичних послуг - оформлення субсидії. Крім того, судом з`ясовано, що позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 10 000,00 грн у день підписання договору про надання юридичних послуг від 11.08.2025 року, а ТОВ «Амадео Право», відповідно до п. 1.2. договору приступив до виконання спірного договору, що підтверджується відповідним Актом виконаних робіт від 12.08.2025 року. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір про надання юридичних послуг укладений між сторонами добровільно, відповідно до положень чинного законодавства, його умови відповідають загальним засадам цивільного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази того, що на момент підписання оспорюваного договору, інформаційної записки чи акта приймання-передачі від 12.08.2025 року позивач за своїм станом здоров`я мав повну втрату зору та самостійно не міг читати документи. При цьому, обставини щодо власноручного підписання [PERSON] зазначених вище документів позивачем не оспорюються та визнаються. Також суд зазначає, що факт невиконання або неналежного виконання договору однією зі сторін не є підставою для визнання його недійсним, оскільки недійсність має існувати на момент укладення правочину, а не виникати в результаті порушення зобов`язань. Вимога позивача про відшкодування ТОВ «Амадео Право» збитків у сумі 20 000,00 грн є похідною від вимог про визнання договору про надання юридичних послуг недійсним, у задоволенні якої судом відмовлено вище, а тому також не підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом з`ясовано, що зобов`язання за договором про надання юридичних послуг відповідачем не було виконано належним чином, вчасно та на всю суму оплачених позивачем послуг, а відомості про призначення чи відмову в призначенні позивачу житлової субсидії матеріали справи не містять. При цьому, послуги згідно з актом приймання-передачі від 12.08.2025 року позивачу надано лише на суму 4 000,00 грн. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач, який є виконавцем послуг, отримавши повну оплату за договором, не надав позивачу, який є замовником, послуги тієї якості, в тому обсязі та в строки, які узгоджені сторонами в укладеному договорі. З огляду на те, що [PERSON] свої зобов`язання за договором виконав та сплатив відповідачу вартість юридичних послуг у розмірі 10 000,00 грн, водночас, доказів повного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором суду не надано, суд відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, вважає за необхідне з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача та відповідно до викладеної в позові вимоги про відшкодування збитків, визначити спосіб захисту, який не суперечить закону, а саме про стягнення з відповідача передплати за договором у сумі 6 000,00 грн на яку відсутні докази про надання позивачу юридичних послуг. Щодо вимог позивача про компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 48 000,00 грн,то суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Дослідивши обставини справи, пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті спору, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору в передбачені ним строки, позивачу заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у емоційних стражданнях, пов`язаних із невиконанням договору та відсутністю інформації щодо наданих послуг, втратою часу для вирішення питання про призначення житлової субсидії, неповерненням частини сплачених коштів. При визначенні розміру відшкодування суд враховує, що такий розмір має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. У контексті обставин цієї справи та поведінки всіх учасників цих правовідносин, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, час, необхідний для відновлення його порушених прав і докладені до цього зусилля, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині компенсації завданої моральної шкоди з урахуванням встановлених судом обставин цієї справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню на суму 4 000,00 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частки задоволених позовних вимог, а саме: за подачу вказаної позовної заяви щодо вимог майнового характеру в розмірі 363,36 грн (30 %) та за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 100,89 грн (8,33 %), а всього 464,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial