Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Адвокат Андрущенко М. В. звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в загальній сумі 5000 гривень, яка складається з витрат на правничу допомогу. Таке клопотання представник позивача заявив у відповідності до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві. На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу представником позивача додано: ордер про надання правничої допомоги від 06.05.2025, договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, Заявку №33256808326 про надання послуг від 26.05.2025, Акт приймання передачі наданих послуг від 30.01.2026, вартість яких становить 5000 гривень, платіжну інструкцію АТ «Райффайзен Банк» №38 від 30.01.2025, згідно якої ТОВ «Іннова Фінанс» сплатило 5000 гривень адвокату Андрущенку М. В. за надання правової допомоги. У судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача адвокат Андрущенко М .В. в клопотанні просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вказані норми Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення у справі без участі сторін. Суд, ухвалює додаткове рішення без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26 січня 2026 року Чортківським районним судом Тернопільської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5 до [PERSON] , зареєстрованої в [ADDRESS] про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова - Нова» (код ЄДРПОУ 44127243, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ, 04071) 32 086 (тридцять дві тисячі вісімдесят шість) гривень 72 копійки заборгованості за договором позики та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплаченого судового збору.. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача 5000 гривень витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. 06 травня 2025 року між адвокатом Андрущенком М. В. та ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно акту виконання робіт, адвокат на юридичний супровід даної цивільної справи надав послуги на загальну суму 5000 гривень (складення правової документації процесуального характеру позовної заяви та супровід процесу розгляду справи в суді з питань пов`язаних із правами та інтересами Замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч., але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд»). На виконання умов Договору позивачем було виплачено адвокату фактичні витрати у розмірі 5000,00 гривень, що стверджується платіжною інструкцією № 38 АТ «Райффайзен Банк» №6 від 30.01.2025. Враховуючи наведене, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що вимоги представника позивача про відшкодування витрат пов`язаних із розглядом справи підлягають до задоволення. Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підставі наведеного,

Outcome: approved