Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1001068323 від 01.01.2012 року у розмірі 30 419 грн 71 коп та понесених судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 1001068323. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти та активував кредитну картку. Відповідачем кредитні кошти отримувались та деякий час здійснювались погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачем було здійснено 16.12.2020, проте у порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 30 419 грн 71 коп. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі, і за договором про надання споживчого кредиту №1001068323, за яким ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло прав кредитора відносно відповідача. Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Брайт Інвестмент», яка становить 30 419 грн 71 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту 27 145 грн 54 коп, заборгованість за відсотками 3 274 грн 17 коп. 27.06.2025 позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, однак вказана вимога повернулась неврученою за закінченням терміну зберігання на адресу позивача. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 28.11.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.12.2025 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» - Кириченко М.О. надійшла заява про стягнення з [PERSON] на їх користь судових витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн 00 коп. 03.02.2026 до суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, надання та отримання ним грошових коштів в розмірі 27 145 грн 54 коп, саме як тіла кредиту, із детального аналізу вбачається сума кредиту в розмірі 6 227 грн 90 коп. Згідно п.1.1 Договору кредитор надає позичальнику споживчий кредит строком на 24 місяці, таким чином датою повернення кредиту є 01.02.2014 року, та нараховані відсотки після закінчення такого строку, задоволенню не підлягають, оскільки нараховані неправомірно. Згідно графіку платежів до кредитного договору, визначено, що сума обов`язкового щомісячного платежу складала 384, 00 грн, із яких проценти - 0,05 грн, погашення основної суми кредиту - 259, 39 грн, а також комісія - 124,56 грн, щомісячно. Необхідність сплати комісії визначена гафіком платежів, однак в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням, поверненням кредиту. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують, та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, при ухвалення рішення просить врахувати раніше подані ним письмові пояснення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01.02.2012 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1001068323 (а.с.18-20). Договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів, позичальнику надано декілька різних послуг - кредитування на придбання товару та видача і обслуговування кредитної картки. Відповідно п. 2.1 договору банк та позичальник підтверджують факт укладання між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою Master Card Standard, що розміщений на сайті банку та на умовах викладених в розділі 2 договору. Підписанням цього договору держатель картки підтверджує та погоджується, що: дані держателя зазначені в цьому договорі та умови, що стосуються відкриття карткового рахунку викладені в угоді та договорі є заявою держателя на відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки; картка, реквізити карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також: інша інформація надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства, надсилається держателю поштою за адресою зазначеною в цьому договорі (п.2.2.1 Договору). Пунктом 2.9. договору визначено, що за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладання угоди розмір процентної ставки становить 1,99% на місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та 2,99% на місяць по операціях зняття готівки а банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникненні несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день. Пунктом 2.11 встановлено, що держатель зобов`язаний щомісячно погашати в повному обсязі суму мінімального платежу. Підписанням цього договору держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам. (п. 2.27 Договору). Порядок нарахуванням сум платежів, процентів за користування кредитом, погашення основної суми кредиту та нарахування комісії передбачено Графіком платежів, що є Додатком № 1 до кредитного договору про надання фінансових послуг № 100106823 від 01 лютого 2012 року (а.с. 20 зворот). 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов якого ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості (а.с.9-13). Згідно акту приймання-передачі та реєстру боржників до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, в тому числі відповідача [PERSON] за кредитним договором № 100106823 від 01 лютого 2012 року в сумі 30 419 грн 71 коп (а.с.14-17). З виписки з рахунку приватного клієнта № 100106823, сформованої 08.02.2025 АТ «ОТП Банк» за розрахунковий період з 09.08.2012 по 24.03.2023 вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору (а.с.37-47). З розрахунку заборгованості, сформованого АТ «ОТП Банк» вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 100106823 від 01 лютого 2012 року, станом на 24.03.2023 становить 30 419 грн 71 коп (а.с.21-36). 27.06.2025 ТОВ «Брайт Інвестмент» було направлено [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.48). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Наявний в матеріалах справи договір про надання споживчого кредиту №1001068323 від 01.02.2012, який підписано відповідачем, свідчить про те, що [PERSON] ознайомився та добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, що в свою чергу свідчить про те, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків. Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, в тому числі відповідачем [PERSON] за кредитним договором №1001068323. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За розрахунком, наданим позивачем, у відповідача існує заборгованість у сумі 30 419 грн 71 коп, що складається з тіла кредиту 27 145 грн 54 коп, заборгованості за відсотками 3274 грн 17 коп. Доказів, які б спростували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідачем не надано. Відповідачем не надано контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, про неправильність наданого банком розрахунку, а тому, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 по справі № 367/4970/13-ц, провадження № 61-19992св18. Факт користування відповідачем кредитними коштами кредитної лінії та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, [PERSON] про втрату кредитної картки не заявляв, із заявами щодо несанкціонованого використання коштів до банку не звертався, упродовж вказаного періоду користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість. Суд відхиляє доводи відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки згідно виписки з рахунку приватного клієнта №1001068323 та розрахунку заборгованості [PERSON] користувався кредитними коштами відкритої кредитної лінії, здійснював погашення кредитної заборгованості. Останній платіж (надходження коштів на рахунок для погашення заборгованості за кредитом) за кредитним договором відповідачем було здійснено 16.12.2020. Тобто, відповідач був обізнаний про використання (користування) ним кредитним коштами відкритої кредитної лінії. З 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Зупинення строків стосувалося відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК. З 17 березня 2022 року до 03 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності був зупинений на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи вище викладене, позивачем не були пропущенні строки позовної давності для звернення до суду із даною позовною заявою. Оскільки, отримані за кредитним договором № 1001068323 від 01.02.2012 кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, враховуючи вимоги ч.1 ст.530 ЦК України, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відсотків, станом на день укладення договору факторингу, що становить 30 419 грн 71 коп, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору (а.с.8), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2 422 грн 40 коп. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Із матеріалів справи убачається, що правнича допомога ТОВ «Брайт Інвестмент» надавалась Адвокатським бюро «Юлії Чміль» в особі адвоката Чміль Юлії Володимирівни на підставі договору про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 та Додатком №1 до договору від 01.05.2023 (а.с. 70-71, а.с.72-73). Відповідно до Акту про надання правничої допомоги №1512-25 до договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023, адвокатом надано правові та юридичні послуги на загальну суму 8 500 грн 00 коп (а.с.74). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням ціни позову, дотримуючись принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом зазначених адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у меншому розмірі, а саме 3000 грн 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 516, 517, 526, 527, 610-612, 627-629, 638, 1046, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved