Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, у якій просить суд: встановити її особу - [PERSON] , [INFO] та встановлення факту її постійного проживання на території України, станом на 24.08.1991 року. Метою звернення заявниці до суду є необхідність встановлення особи для отримання паспорту громадянина України. В обґрунтування заяви зазначає, що вона народилася [INFO] в селі Велика Березянка, Таращанського (тепер Білоцерківського) району Київської області. 25.07.1976 року уклала шлюб зі [PERSON] , та у 1977 році у заявниці народилася донька, [PERSON] . Заявниця із сім`єю переїхала до м. Київ, проживали в м. Нова Боярка де і народилася її дочка. Працювала на різних роботах, а з 15.10.1988 до 01.06.1993 працювала в АТП-19 старшим товаровідом. Заявниця зазначає, що вона не отримувала паспорт громадянина України, у зв`язку з відсутністю реєстрації, має лише паспорти СРСР. Звернувшись у травні 2025 року до Білоцерківського відділу в м. Києві ГУ ДМС України зі зверненням щодо оформлення паспорта громадянина України, отримала відмову, у зв`язку з тим, що їй необхідно встановити особу та підтвердити громадянство України в судовому порядку. На підставі викладеного, заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою. 10.12.2025 вищевказана заява надійшла до суду. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Разгуляєву О.В. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15.12.2025 заяву [PERSON] було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 02.01.2026 засобами поштового зв`язку від заявниці [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. 06.01.2026 ухвалою судді у справі відкрито окреме провадження, судовий розгляд призначено на 26.01.2026 та відкладено на 10.02.2026. 21.01.2026 до суду від представника заінтересованої особи через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі. У зазначених поясненнях представник заінтересованої особи зазначає, що 22.04.2025 [PERSON] звернулася до Таращанського СОД Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та подала документи для оформлення паспорта громадянина України обмін у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого використання (заява анкета № [NUMBER] ). Листом Таращанського СОД Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 30.05.2025 №80.2310.03-389/80.3210.03-25 заявнику роз`яснено, що перевірка належності до громадянства [PERSON] та подальше оформлення їй паспорта громадянина України повинно відбуватися виключно до вимог ЗУ « Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 та порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року №302. Просить врахувати письмові пояснення під час прийняття рішення у справі (а.с.55-66). Заявниця [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що вона дійсно [PERSON] , станом на 24.08.1991 проживала та працювала на території України. Паспорт громадянина України не могла отримати, оскільки на той момент проживала в м. Києві без реєстрації. Представник заявниці, адвокат Ткаченко Л.В. у судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. зазначила, що [PERSON] , [INFO] проходила процедуру ідентифікації у Таращанському СОД Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, однак їй було відмовлено і висновок за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , [INFO] повернутий без затвердження.Також зазначила, що [PERSON] , станом на 24.08.1991 проживала та працювала на території України. З 2014 року проживає без реєстрації в с. Велика Березянка Білоцерківського району Київської області. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення судом заявлених вимог, зазначила, що дійсно [PERSON] проходила процедуру встановлення особи, однак висновок не був затверджений. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , народилася [INFO] , про що виконавчим комітетом Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області 14.02.1957 року зроблено відповідний актовий запис за № 6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторного 13.09.2025 (а.с.9). Згідно довідки Великоберезянського старостинського округу виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області від 04.07.2025 року № 89-9-5 вих-25 [PERSON] , [INFO] , фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 25.12.2014 р. по даний час (а. с. 4). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00050529605 від 08.04.2025 [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області 25.07.1976 року, запис № 7. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 10). Згідно із записами в трудовій книжці заявниці серії [NUMBER] , вона з 01.03.1976 працювала на різних підприємствах на території УРСР та України, зокрема в період з 15.10.1988 по 01.06.1993 старшим товаровідом в АТП №19. З 19.11.2009 року [PERSON] працювала на різних посадах в ДП завод «Арсенал» та 24.12. 2014 року була звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, що підтверджується відомостями трудової книжки (а.с.11-17). та довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1987 по 1991 [PERSON] на заводі «Арсенал» (а.с.20). 12 вересня 1979 року [PERSON] отримала паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданий відділом внутрішніх справ Таращанського райвиконкому Київської області. У паспорті заявника наявна відмітка про реєстрацію місця проживання, а саме з 02.10.1979 року по 21.01.1981 рік та з 20.07.1982 року по 12.08.1983 року в с. Велика Березянка, Таращанський район, Київська область. З 23.08.1983 року зареєстроване місце проживання заявниці: [ADDRESS] (а. с. 18-19 зворот). З вищевказаного місця реєстрації заявниця [PERSON] знята 11.12.1984 року за рішенням суду (а.с.107,109). Згідно довідки № 65 від 11.11.2025 виданої в.о. директора початкової школи №103 Дніпровського району м. Києва, [PERSON] (донька заявниці) у період з 05.09.1989 по 14.06.1992 навчалася у вищевказаному навчальному закладі та закінчила 9-В клас (протокол №8 від 09.06.1992 року) (а.с.21). 16 березня 1998 року заявниця отримала картку фізичної особи - платника податків ідентифікаційний номер [NUMBER] , видану Державною податкової інспекцією по Ленінградському району м. Києва (а. с. 22). 22.04.2025 [PERSON] звернулась до Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про встановлення її особи та надала згоду на збір та обробку її персональних даних(а.с.75). Також, 22.04.2025 подала заяву -анкету № 11703513 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та автобіографію (а.с.73-74,76). Під час проведення процедури встановлення особи [PERSON] , 23.04.2025 Таращанським СОД Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області витребувано архівну копію заяви про видачу паспорта серії [NUMBER] виданого 12.09.1979 року ВВС Таращанського райвиконкому Київської області, на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.104-106). Відповідно до повідомлень територіальних підрозділів ДМС України та обліками ЄІАС УМП, [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України не документувалася, зареєстрованою чи знятою з місця проживання не значиться (а.с.115-137). Згідно з актом про встановлення особи, пред`явлено для впізнання 3 фото осіб та встановлено, що на фото №2 [PERSON] (а.с.138-139). Висновок за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , складений головним спеціалістом Таращанського СОД Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, на підставі заяви [PERSON] від 22.04.2025, так і не був затверджений ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с.141-144). Згідно листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграціної служби у м. Києві та Київській області від 08.05.2025, за результатами розгляду матеріалів справи щодо документування паспортом громадянина України повертають висновок про встановлення особи [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду матеріалів справи про оформлення паспорта громадянина України в зв`язку з непридатністю для подальшого використання паспорта СРСР встановлено, що особою не надано документів/відомостей, які слугували б беззаперечним підтвердженням його належності до громадянства України(а територіальним підрозділом, в свою чергу, не підтверджено/спростовано такі відомості/документи)(а.с.69). 30.05.2025 [PERSON] від Таращанського СОД Білоцерківського ОВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, отримала відмову, оскільки за результатами проведення процедури, не підтверджено факту належності особи до громадянства України. Рекомендовано звернутися до управління з питань громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для з`ясування наявності/відсутності підстав, якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує належність особи до громадянства України (а.с.5-7). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що заявниця являється [PERSON] , зазначивши, що вона її колишня колега. Вони з 1983 року працювали на заводі «Арсенал». Вона працювала начальником експедиції, а [PERSON] працювала у відділі поставки до 2009 року. [PERSON] проживала в Києві на ДВРЗ, потім переїхала в с. Велика Березянка Київської області. На даний час вони товаришують родинами, їздять один до одного в гості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що заявниця являється [PERSON] , його двоюрідною сестрою. Його мати та мати [PERSON] рідні сестри. Заявниця закінчила школу в с. Великій Березянці Київської області. Жила в Києві, народила доньку. [PERSON] працювала на заводі «Арсенал», періодично приїздила, до своєї матері в гості, і у 1991році. Потім захворіла мати [PERSON] і вона переїхала в с. Велика Березянка Київської області, приблизно 2013 2014р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця [PERSON] є її матір`ю, що вони проживали в [ADDRESS] до 1999 року, орендували півбудинку. [PERSON] закінчила середню школу в м. Київ, що також підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою. Коли матір вийшла на пенсію то переїхала в с. Велика Березянка. Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм свідчить, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року. Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, метою такого звернення є необхідність встановлення особи для отримання паспорту громадянина України. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI),Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-III). Згідно з підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону ідентифікація особи встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 5492-VI розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 5492-VI … Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України № 5492-VI. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 366/474/19. Встановлення особи має для заявниці юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України та реалізації нею своїх конституційних прав. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв`язку із тим, що на підставі звернення заявниці щодо оформлення та виготовлення паспорта громадянина України до Білоцерківського відділу в м. Києві ГУ ДМС України зі зверненням щодо оформлення паспорта громадянина України, вона отримала відмову, її особу не підтверджено та не підтверджено громадянство України, з урахуванням досліджених копій документів, доданих заявницею до матеріалів справи, зокрема свідоцтва про народження та паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року з фотокарткою особи, яка міститься в картотеці ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення особи заявниці, [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Велика Березянка Таращанського (тепер Білоцерківського) району Київської області. Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001"Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» (Закон № 2235-III) і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 1 Закону № 2235-III, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Тобто, особи, які визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а зазначені у п. 2 з 13 листопада 1991 року. Відповідно доч.1ст.8Закону №2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця народилася в с. Велика Березянка Таращанського (тепер Білоцерківського) району Київської області, тобто на території колишньої УРСР, яка в подальшому стала територією України. З 02.10.1979 року по 21.01.1981 рік та з 20.07.1982 року по 12.08.1983 року місце проживання заявниці було зареєстровано в с. Велика Березянка, Таращанський район, Київська область, що підтверджується відмітками у паспорт зразка 1974 року. З 23.08.1983 року зареєстроване місце проживання заявниці: [ADDRESS] . З вищевказаного місця реєстрації заявниця [PERSON] знята 11.12.1984 року за рішенням суду. Також судом встановлено, що 12.09.1979, на підставі паспорта [NUMBER] від 18.09.1974 виданий Миронівським РОВД Київської області, свідоцтва про шлюб від 25.07.1976 та відповідної заяви, заявниця отримала паспорт зразка 1974 року серії [NUMBER] і за новим вона не зверталася. Звернувшись у травні 2025 до Білоцерківського відділу в м. Києві ГУ ДМС України щодо оформлення та виготовлення паспорта громадянина України, отримав відмову, оскільки за результатами проведення процедури встановлення особи, особу не встановлено, не підтверджено факту належності особи до громадянства України. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] у період з 1985 по 2014 працювала на заводі «Арсенал» м. Київ. Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Заявнику встановлення зазначених вище юридичних фактів (її особи та постійного проживання на території України з моменту народження, протягом життя та станом на 24.08.1991 року) необхідно для отримання паспорту громадянина України. Можливості документально підтвердити заявлені факти у позасудовому порядку вона позбавлена. Аналіз наявних письмових доказів в їх сукупності та системному зв`язку з положеннями діючого законодавства України, дають підстави для висновку про доведеність факту постійного проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991. Надані заявницею копії документів підтверджують факт постійного проживання останньої на території України станом на 24 серпня 1991 року, які в судовому засіданні не спростовані, а тому заява [PERSON] в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved