Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

15.09.2025 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 25.08.2018 року Приморським районним у мсті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1954, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть з серпня 2025 року, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дитини відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2025 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач надала відзив, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу у повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його адвокат Фомічова А.О. до судового засідання не з`явились, у прохальній частині позову зазначили щодо розгляду позовної заяви за відсутності позивача та його представника, просять задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Левченко В.В. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду адвокатом було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, крім того, зазначає, що у зв`язку з поганим електропостачанням неможливість проведення відеозв`язку з судом. Будь-яких медичних документів з приводу обставин, зазначених у заяві суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу « [PERSON] »/ 25.08.2018 року уклали шлюб, який зареєстрований Приморським районним у мсті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1954, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , яке видано повторно 12.09.2025 року. /а.с.4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 14.05.2019 року, серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.7/. 20.10.2025 року від представника відповідача адвоката Левченко В.В. надійшло клопотання про надання строку на примирення. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.11.2025 року було сторонам надано строк на примирення тривалістю три місяця до 05.02.2026 року. Проте, будь яких-заяв від сторін щодо примирення до суду не надходило. Судом встановлено, що справа про розірвання шлюбу подана до суду 15.09.2025 року, сторонам було надано строк на примирення тривалістю три місяця, який на надав результату, фактично справа знаходиться в суду півроку, вказаного часу достатньо для можливого примирення сторін, заяв від позивача про залишення позову без розгляду не надходило, вказана справа не є складною та законом передбачена присутність учасника/відповідача у судовому засіданні шляхом надання особистих пояснень, перешкод у реалізації цього права судом не встановлено. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved