Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача МТСБУ - Сечко С.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого майнового відшкодування. Позов мотивований тим, що 13.03.2025 року біля 15 год. 53 хв., в селищі Чинадійово, вул.Волошина сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] .. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2025 року у справі №303/1879/25 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.3 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді шрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована до договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №223836395. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 15.03.2025 року та із Заявою про виплату страхового відшкодування від 08.05.2025 року. Позивач відшкодував завдані збитки відповідачем внаслідок ДТП у розмірі 239 570,93 гривень. Згідно зі ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 239 570,93 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.80 та ч.1 ст.81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2025 року у справі №303/1879/25 провадження №3/303/668/25 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.3 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді шрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, з конфіскацією транспортного засобу. Із постанови від 28.04.2025 року вбачається, що 13.03.2025 року о 15 год. 53 хв., в селищі Чинадійово, вул.Волошина, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген-Гольф», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував стан дорожнього покриття, результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено-Трафік», державний номерний знак [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив п.12.1 та 13.1 ПДР України. Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.03.2025 року, [PERSON] повідомив МТСБУ відповідно до ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про дорожньо-транспортну пригоду яка мала місце 13.03.2025 року. Відповідно до Заяви від 08.05.2025 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ відповідно до ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП. Відповідно Наказу МТСБУ №3.1/17145 від 28.05.2025 року, номер справи №118088, Довідки №1 від 22.05.2025 року та Платіжної інструкції №17423 від 29.05.2025 року в сумі 235 620,93 гривень, Платіжної інструкції №16653 від 26.05.2025 року в сумі 3 950 гривень, МТСБУ здійснило виплату потерпілому [PERSON] , за шкоду заподіяну в результаті ДТП та за послуги експерта. Дані правовідносини між сторонами регулюються ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтями 6 і 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ч.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1 ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана з лікуванням потерпілого: шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Згідно зі ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправна дія заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортним засобом не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.1191 цього ж Кодексу, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved