Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що згідно з ордером № 54502 серія Б, виданим 11.02.1980 р. виконавчим комітетом Мінської районної Ради народних депутатів міста Києві, громадянину [PERSON] було надано у користування 3 кімнати в квартирі [ADDRESS] , родина якого складалася з п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Наразі згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 135896724 від 21.08.2025 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] ([INFO].) не проживає в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин, про що складено Акти про не проживання особи за місцем реєстрації у житловому приміщенні від 14.08.2023 р. представниками «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва". Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Листом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 05.01.2024 р. № 4-а3/125/53/01-2024 повідомлено, що відсутні будь-які письмові чи усні звернення [PERSON] згідно з даних бази Інформаційно-пошукової системи Національної поліції України (викликів не знайдено). Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження та користування майном, вона позбавлена можливості оформити право власності на зазначене приміщення. [PERSON] ( [INFO] ) є громадянином російської федерації та багато років взагалі не приїздив до України. Крім того, нотаріальною заявою, зареєстрованою в реєстрі № 2-1196 [PERSON] підтвердив, що є громадянином російської федерації та з 01.09.1987 р. Постійно проживає на території російської федерації та не заперечує проти визнання його особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою реєстрації. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з можливістю ухвалення заочного рішення по справі. Треті особи по справі у судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з ордером № 54502 серія Б, виданим 11.02.1980 р. виконавчим комітетом Мінської районної Ради народних депутатів міста Києві громадянину [PERSON] , у користування родини з п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано у користування трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 135896724 від 21.08.2025 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду, позивачка стверджує, що реєстрація у квартирі відповідача [PERSON] носить формальний характер та порушує права осіб, які фактично зареєстровані та проживають у квартирі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. У листі Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 16.12.2024 р. № 278534-2024 зазначено, що у ході проведення перевірки було встановлено, що гр. [PERSON] фактично тривалий час (більше десяти років) не проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. [PERSON] понад десять років не проживає у спірній квартирі, виїхав на постійне місце проживання до російської федерації та набув громадянства цієї країни, про що склав нотаріально посвідчену заяву від 15.05.2015р. Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов`язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Докази про те, що відповідачам чинилися перешкоди у доступі до спірної квартири суду не надано. Все вищевикладене на переконання суду об`єктивно підтверджує твердження позивача про факт відсутності відповідача у спірній квартирі понад десять років без поважних причин, а тому його позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved