Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

ТОВ "Брайт інвестмент" через свого представника за посадою Кириченко О. М. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19 774,14 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт інвестмент» був укладений договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А. В., зареєстрований в реєстрі за № 265. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 2019102208 від 04.06.2018, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 2019102208 від 04.06.2018 відповідачка отримала кредит на придбання товару. Згідно з п. 1.3. договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів. Датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору банк нараховує проценти, розмір яких на дату укладення договору становив 5 % на місяць. На дату укладення договору розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду визначено у розмірі 0,01 % річних. Відповідачкою кредитні кошти отримані та протягом деякого часу здійснювались платежі у рахунок погашення кредитної заборгованості. Останній платіж було здійснено 05.11.2020. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості становить 19 774,14 грн, в тому числі 10 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9 274,14 грн - заборгованість за відсотками. Позивачем 20.10.2025 відповідачці була направлена вимога про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, яка була отримана останньою 28.10.2025, однак залишена нею без реагування. Наведені обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити, стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Брайт інвестмент» заборгованість за договором кредиту в загальному розмірі 19 774,14 грн та відшкодувати понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.12.2025 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві строку на усунення недоліків. 18 грудня 2025 року від представниці позивача на виконання ухвали суду надійшла заява, за наслідками отримання якої недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.12.2025 провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позов від відповідачки не надійшов, а отже вона не скористалася правом подання відзиву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1048 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом установлено, що 04.06.2018 між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № 2019102208, відповідно до умов якого, банк надав відповідачці кредит в сумі 5 585,00 грн - на придбання товару у продавця, в сумі 300,00 грн на сплату послуги «СМС+Довідка», в сумі 547,00 грн страхування від нещасного випадку від СК «Арсенал Лайф». Загальний розмір кредиту 6 432,33 грн. Дата остаточного повернення кредиту 04 серпня 2020 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 2019102208 від 04.06.2018 відповідачка отримала кредит на придбання товару. Згідно з п. 1.3. договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів. Датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору банк нараховує проценти, розмір яких на дату укладення договору становив 5 % на місяць. На дату укладення договору розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду визначено у розмірі 0,01 % річних (а.с. 29-34). З виписки по картковому рахунку за період з 04.06.2018 до 24.03.2023 та наданого розрахунку заборгованості за договором № 2019102208_CARD від 04.06.2018 судом установлено, що протягом тривалого періоду часу використання грошових коштів, наявних на вказаному картковому рахунку, відповідачка [PERSON] здійснювала видаткові операції, зокрема отримувала готівкові грошові кошти, оплачувала придбані товари та послуги, після чого частково погашала наявну заборгованість. Через порушення умов укладеного договору у частині повноти та своєчасності повернення використаних грошових коштів станом на 24.03.2023 за нею рахується заборгованість у розмірі 19 774,14 грн, з яких: 10 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 9 274,14 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитними грошовими коштами (а.с. 35-85). Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторинг, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт інвестмент» був укладений договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «Брайт інвестмент» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним д оговором № 2019102208 від 04.06.2018, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачкою по справі [PERSON] (а.с. 16-25). Відповідно до витягу з додатку № 2 до договору факторингу №24/03/23, укладеного 24 березня 2023 року, ТОВ «Брайт інвестмент» набуло права вимоги до відповідачки [PERSON] у сумі 19 774,14 грн, з яких: 10 500,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 9 274,14 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитними грошовими коштами (а.с. 26). 20.10.2025 на адресу відповідачки позивачем направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка, судячи з усього, залишена [PERSON] без реагування (а.с. 86-88). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачкою були допущені порушення укладеного договору із первинними кредиторами, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. З урахуванням наведеного вбачається, що право позивача є порушеним, підлягає захисту шляхом стягнення із відповідачки наявної заборгованості у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню понесені судові витрати у виді витрат по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500,00 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 ч. 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Брайт інвестмент» в особі [PERSON] та Адвокатським бюро «Юлії Чміль» в особі адвоката, керуючої бюро Чміль Ю. В., укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 (а.с. 93-95). У Додатку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 сторони погодили вартість послуг за договором (а.с. 96-99). На виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 надано акт № 2811-25 про надання правничої допомоги до договору від 28.11.2025 з детальним описом наданих послуг: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів, їх аналіз, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи 4 500,00 грн; складання позовної заяви, у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками до суду 4 000,00 грн. Усього вартість послуг становить 8 500,00 грн (а.с. 100). Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах у справах № 922/445/19 від 03.10.2019 та № 329/766/18 від 02.09.2020 витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона вже сплатила чи ще має сплатити. Відповідачкою не подано клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу. Суд погоджується, що наведені у розрахунку витрати дійсно пов`язані з розглядом справи та дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідачки зі стягненням на користь позивача у рахунок компенсації цих витрат в сумі 8 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved