Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її корить аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2021. Від шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, разом не проживають. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере участі у вирішенні важливих питань пов`язаних з вихованням та утриманням дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, не забезпечує їй належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування. Відповідач фізично здоровий , інших осіб на утриманні немає, працює але офіційно не оформлений, може матеріально забезпечувати дитину, але не бажає цього робити, тому змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 16.01.2026 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 22.01.2026 відповідачем до суду подано заяву про визнання позову з проханням здійснювати розгляд справи без його участі. Позивачка також подала заяву 11.02.2026, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами за відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) шлюбі з відповідачем, актовий запис № 64 від 06.02.2021. Відповідно до належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2021 під час шлюбу в сторін цієї справи народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання від 11.03.2021 та 21.09.2021 дочка [PERSON] зареєстрована зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дитини. Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та дослідивши письмові докази, а також зважаючи на визнання позову зі сторони відповідача, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітня дитина проживає з нею. Вона просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячноу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи в сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, беручи до уваги матеріальне становище позивачки, яка не має змоги повністю самостійно утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить їй належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved