Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У листопаді 2025 року представник позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. № 4360 від 03.07.2020 таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Так, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Позивач не укладала з відповідачем договір який би посвідчувався нотаріусом. Виконавчий напис може бути здійснено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Борг позивача не є безспірним, оскільки розрахунок є неправильним. Нотаріус не перевіряв оригінали документів, які отримав від компанії, у т.ч. первинні облікові документи. Виконавчий напис не прикріплено до оригіналу документа, який підтверджує заборгованість. У судове засідання позивач та його представник подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати за її відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач представника у судове засідання не направив, про судове засідання повідомлений належним чином, відзив не надав, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. правом участі у судовому засіданні не скористалися, позиції щодо позову судові не повідомляли, про судове засідання повідомлялися належним чином. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 4360 від 03.07.2020 про стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження: с. Серники, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ,місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, яка є боржником за Кредитним договором 001-16589-150114 від 15 січня 2014 року, укладеним з Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 144Квід 26 січня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 14/05/2020 ФА від 14 травня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, реквізити: [NUMBER] у АТ «ОТП Банк», МФО 300528, далі Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 001-16589-150114 від 15 січня 2014року. Строк платежу за Кредитним договором 001-16589-150114 від 15 січня 2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснено за період 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 18113,35 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10811,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7302, 35грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису з боржника підлягають стягненню 500 грн. на користь Стягувача. Загальна сума 18613,35 грн. 28.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62669790 за згаданим виконавчим написом про стягнення коштів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розміри заборгованості перед банком, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно практики ЄСПЛ рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи. Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «RuizTorija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає закону, а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано: ордер про надання правничої (правової) допомоги №Б/Н від 26.11.2025 року (а.с.19), Договір про надання правничої допомоги від 19.11.2025 року ( а.с. 16-18), Акт прийому передачі наданих послуг від 26.11.2025 року ( а.с.21), факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №13 від 26.11.2025 року на суму 5000 грн. (а.с.22). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір, що підлягав би сплаті позивачем при подачі позову на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved