Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

10 грудня 2025 року позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача посилається на те, що 27 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №359. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання між сторонами постійно виникали конфлікти на ґрунті непорозумінь щодо обов`язків чоловіка та жінки в сім`ї, різного розуміння подружжям мети шлюбу, сімейних цінностей, фінансових питань сімейного бюджету та питань виховання дитини. Внаслідок постійних непорозумінь подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. У зв`язку з постійними конфліктами, вона з січня 2025 року припинила з відповідачем шлюбні стосунки. Вони з відповідачем з січня 2025 року мешкають окремо, не спілкуються взагалі, за цей час вони стали один для одного чужими людьми, повністю втратили почуття любові та поваги один до одного. З часу припинення шлюбних відносин сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не піклуються один про одного. Примирення між подружжя за цих обставин вважаю неможливим. Просить розірвати шлюб. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в позові просила суд розглянути справу без моєї участі. На позовних вимогах наполягаю, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечую. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №359. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились з січня 2025 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.5 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 969,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved