Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

08 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Стеценко М.В. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», код ЄДРПОУ: 39861924, (01010, м. Київ, площа Арсенальна, будинок 1-Б) суму заборгованості у розмірі 29 580,00 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. У позовній заяві позивач вказує, що 16.12.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір № 8441391, підписаний одноразовим ідентифікатором 825686. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн. Процентна ставка (фіксована) становить 0.01 % яка нараховується за кожен день користування Позикою з другого дня користування,; 23,71% комісія від суми позики; 5,00% проценти за понадстрокове користування. Строк кредитування 30 днів. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №8441391 від 16.12.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на 12.05.2025, становить 29 580,00 грн. 17 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 79). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.10.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 09-30 год. 12.11.2025 року. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов (а.с. 80-81). 05.11.2025 року від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, де він вказує, що визнає лише тіло кредиту в розмірі 17000, 00 грн. Вказує, що комісія 23,71% не підтверджується жодними розрахунками, документами чи економічною логікою та є способом прихованого завищення фактичної вартості кредиту. Ставка 0,80%/день є непропорційною. Штраф у розмірі 5%/день за прострочення є каральним механізмом і суперечить ст. 551 ЦК України. Просить визначити спосіб виконання рішення суду шляхом розстрочки на 6 рівних щомісячних платежів від суми, яку суд визнає до стягнення (а.с. 85-86). 11.11.2025 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Вказано, що заборгованість Відповідача була розрахована відповідно до умов договору Позики та чинного законодавства; сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штрафу). Зазначено, що згідно Відзиву Відповідача, не було долучено жодних документів чи навіть обставин, які б свідчили про наявність у нього підстав, що підтверджували надзвичайну ситуацію, яка б підтвердила особливий характер обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду, відповідно клопотання Відповідача не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду (а.с. 87-94). 09.12.2025 року від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, де вказано, що він категорично заперечує проти нарахування процентів за понадстрокове -користування у розмірі 5% на день, -комісій за «надання кредиту», -штрафних санкцій і пені, оскільки ці нарахування є кабальними, несправедливими та такими, що суперечать публічному порядку України. У разі винесення рішення розстрочити його виконання на 6 рівних платежів (а.с. 98-99). 11.12.2025 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 103-108). 20.01.2026 року від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 109-113). 09.02.2026 року в судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Стеценко М.В. не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; натомість подав клопотання про розгляд справи без його присутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання 09.02.2026 року відповідач не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість у відзиві просив розгляд справи провести за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір № 8441391, підписаний одноразовим ідентифікатором 825686. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн. Процентна ставка (фіксована) становить 0.01 % яка нараховується за кожен день користування Позикою з другого дня користування; 23,71% комісія від суми позики (4030,70 грн); 5,00% проценти за понадстрокове користування. Строк кредитування 30 днів (а.с. 16-43). Згідно з листом ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000028776/ТНПП від 14.05.2025 року, 16.12.2024 року на рахунок [NUMBER] було перераховано 17000,00 грн (а.с. 44). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 8441391 від 16.12.2024 року, у [PERSON] станом на 12.05.2025 року існує заборгованість за вказаним кредитним договором, яка становить 29 580,00 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 17000.00 грн.; - заборгованість за процентами - 49.30 грн.; - заборгованість за процентами за понадстрокове користування - 8500.00 грн.; - заборгованість за комісіями - 4030.70 грн (а.с. 46-47). Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За змістом ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Крім того, якщо умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зміст кредитного договору дає підстави зробити висновок про те, що нарахування процентів після закінчення тридцятиденного строку за умови несплати позичальником коштів за своєю правовою природою є мірою відповідальності позичальника за прострочення грошового зобов`язання за період після закінчення строку кредитування, тобто є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України. Отже, з огляду на наведені висновки суд має дослідити зміст кредитного договору, здійснити його тлумачення і встановити правову природу процентів, що нараховані позивачем. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів підлягають задоволенню. Щодо стягнення нарахованої позивачем комісії з відповідача у сумі 4 030,70 грн., згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено комісію, заявлену до стягнення 4 030,70 грн. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при винесенні рішення враховує також практику Полтавського апеляційного суду у справі з подібними обставинами (постанова від 25.02.2025 року по справі № 528/831/24, номер провадження 22-ц/814/963/25). За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 8441391 від 16.12.2024 року, суд вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 25 549,30 грн. Крім того, згідно з ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд роз`яснює, що звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання судового рішення, відповідач має надати докази наявності підстав для розстрочення виконання рішення у даній справі. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст.133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 39 коп. Крім того, згідно з пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надавалася на підставі договору про надання правової допомоги № 0924-1 від 02.09.2024 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «Правовий курс», витрати на правову допомогу 7100,00 грн (а.с. 50-62). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Outcome: partial