Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] , під час перебування у м. Мелітополь Запорізької області. Смерть настала від гострої серцевої недостатності, гострого інфаркта міокарда, що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть від 13.01.2026 року. Заявниця не має можливості реалізувати право на реєстрацію смерті батька в органах ДРАЦС у зв`язку з відсутністю оригіналів медичних документів про смерть встановленої форми. В судове засідання заявниця не з`явилася, відповідно до вимог заяви просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянки України [NUMBER] , виданим 26.05.2010 року, Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області. Померлий [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 11.01.2001 року, Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області. Згідно наданих документів судом встановлено факт родинних відносин заявниці [PERSON] із померлим [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (Повторно) заявниці серії [NUMBER] , виданого 10.08.1993 року Веселівським райвідділом РАГС Запорізької області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.04.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». В матеріалах справи наявні документи окупаційної влади, а саме «Медицинское свидетельство о смерти серія 23 № 200960522 дата выдачи 10 января 2026 г.», «Справка о смерти № С-00023 от 13 января 2026 г.», «Свидетельство о смерти серії [NUMBER] , дата выдачи 12 января 2026 г.». Згідно вказаних документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] о 23 год. 50 хв., місце смерті: Запорізька область, м. Мелітополь, причина смерті: гостра серцева недостатність, гострий інфаркт міокарда, Наданий документ виданий на непідконтрольній Україні території, а саме органом який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створює правових наслідків. Надані документи не є офіційним документами, відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті. Згідно п. 1ПП ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. З викладеного вище, вбачається, що заявником надано достатньо доказів того, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті останнього в судовому порядку. Доказів, які б спростовували факт смерті суду не надано.

Outcome: approved