Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

21 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73763298, який підписано електронним підписом відповідача та надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано фінансовий кредит, а вона в свою чергу зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК "Єропейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року до вказаного Договору факторингу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 139,00 грн, з яких: 5 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою кредиту, 825,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 989,00 грн сума заборгованості за пенею; 825,00 грн комісією за надання позики. Вказану заборгованість за договором позики відповідач не погасила, допустила порушення договірного зобов`язання по поверненню кредиту. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 18 139,00 грн та судові витрати у сумі 3 028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2025 року, справу передано у провадження судді Миргород В.С. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яку повернуто з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73763298. Відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 500,00 грн, який надався на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,00 % (процентів) в день, зниженою процентною ставкою /день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 2,70%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується у період карантину) 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 2617,17%. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором. 14 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 42 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 18 139,00 грн, з них 5 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 825,00 грн сума заборгованості за відсотками, 10 989,00 грн сума заборгованості за пенею; 825,00 грн комісією за надання позики. Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 73763298 від 11 вересня 2024 року заборгованість відповідача становить 18 139,00 грн, з них 5 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 825,00 грн сума заборгованості за відсотками, 10 989,00 грн сума заборгованості за пенею; 825,00 грн комісією за надання позики. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості. Таким чином заборгованість за договором позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved