Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 57 894,45 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.08.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №73513768, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Крім того, 26.08.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №2151315, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого та відповідно до реєстру боржників №42 від 24.01.2025 позивач набув права вимоги до відповідача за договором позики №73513768 від 26.08.2024 на суму боргу 17 065 грн., та відповідно до реєстру боржників №43 від 21.02.2025 позивач набув права вимоги до відповідача за договором позики №2151315від 26.08.2024 на суму боргу 18 728,20 грн. Крім того, 23.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №8112963. 15.05.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №15052025, за умовами якого та згідно з реєстром боржників від 15.05.2025 позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на суму боргу 22 101,25 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України. При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається таким, якому вручено судове рішення. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 26.08.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №73513768, підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним одноразовим ідентифікатором 28632 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) у розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника [NUMBER] , а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (процентна ставка фіксована, у розмірі 0,50000% за день користування позикою), а також комісію за надання позики (15,00% від суми позики, у розмірі 750,00 грн). Крім того, 26.08.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №2151315, підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним одноразовим ідентифікатором 255565 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти (позику) у розмірі 5 800,00 грн. строком на 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника [NUMBER] , а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (процентна ставка фіксована, у розмірі 0,01% за день користування позикою), а також комісію за надання позики (27,61% від суми позики, у розмірі 1 601,38 грн). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого, а також згідно з додатковими угодами №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №47 від 24.01.2025, актом прийому-передачі реєстру боржників №42 від 24.01.2025, витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією від 28.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики №73513768, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 17 065,00 грн. Крім того, на підставі укладеного 14.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу №14/06/21, додаткової угоди №48 віл 21.02.2025, акту прийому-передачі реєстру боржників №43 від 21.02.2025, витягу з реєстру боржників, платіжної інструкції від 28.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики №2151315, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 18 728,20 грн. Враховуючи наведене та те, що [PERSON] порушив зобов`язання за вищевказаними договорами позики, право вимоги за якими на підставі укладеного договору факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач надає розрахунки, згідно з якими заборгованість відповідача за договором позики №73513768 від 26.08.2024 складає 17 065 грн., з яких: 5 000 грн. основна сума боргу, 1 325 грн. відсотки, 750 грн. комісія, 9 990 грн. пеня; за договором позики №2151315 від 26.08.2024 складає 18 728,20 грн., з яких: 5 800 грн. основна сума боргу, 522 грн. відсотки, 1 096,20грн. комісія, 11 310 грн. пеня. Водночас, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Положеннями ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Разом з тим, позивачем, на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за вказаними договорами не долучено документів, передбачених Законом України «Про платіжні послуги» та ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. На підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем надано копії укладених договорів, а також складені розрахунки заборгованості. При цьому, надані розрахунки є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися на виконання умов укладених договорів позики (кредитних договорів) кошти відповідачу. Більше того, такі розрахунки не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності у нього заборгованості. Таким чином, відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним. Надані позивачем договори факторингу та витяги з реєстру боржників до договору факторингу, самі по собі не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості та її розміру, оскільки будь-яких доказів перерахування позики на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, відтак до задоволення не підлягають. Крім того встановлено, що 23.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №8112963, підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним одноразовим ідентифікатором С8128 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого товариство зобов`язалось надати споживачу кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 360 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок останнього [NUMBER] , а споживач (відповідач) зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти (процентна ставка 1,50% за день, знижена процентна ставка 1,425%) за користування ним та виконати інші зобов`язання. Так, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн., шляхом перерахування коштів на картку [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 16.05.2025. Докази, які спростовують факт отримання відповідачем кредиту, в матеріалах справи відсутні. Водночас, [PERSON] , отримавши кредит, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно не здійснював повернення кредитних коштів на погашення тіла кредиту та процентів, що призвело до виникнення заборгованості. 15.05.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №15052025, за умовами якого та відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 15.05.2025, платіжної інструкції від 20.05.2025, реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитним договором №8112963, боржником за яким є відповідач, на суму заборгованості 22 101,25 грн., з яких: 4 925 грн. основний борг, 9 050 грн. пеня, штрафи, 8 126,25 грн. проценти. Зважаючи на наведене, з урахуванням презумпції правомірності правочину, беручи до уваги те, що доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №8112963від 23.07.2024 матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 051,25 грн., з яких: 4 925 грн. основний борг, 8 126,25 грн. проценти, відтак позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення. Водночас, при вирішенні вимоги позову про стягнення з відповідача штрафів, пені у розмірі 9 050 грн. за кредитним договором №8112963 від 23.07.2024, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи наведене, стягнення штрафів у заявленому позивачем розмірі за кредитним договором, укладеним між сторонами 23.07.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, відтак дана вимога до задоволення не підлягає. Окрім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 678,57 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial