Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23 грудня 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 96 591,48 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 14 488,72 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.05.2018 року між АТ «Кредобанк» (первісний кредитор) та [PERSON] (Відповідач) було укладено Кредитний договір №CL-114802, згідно з яким Відповідач отримав кредит у сумі 51 940,00 грн на строк до 30.05.2023 року зі сплатою процентів 49,99 % річних. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язаний був здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. 25 червня 2021 року на підставі Договору факторингу №250621/1 право вимоги за Кредитним договором №CL-114802 перейшло від АТ «Кредобанк» до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (Позивач). Відповідач своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на день подання позову виникла заборгованість у загальному розмірі 96 591,48 грн. Розрахунок заборгованості складається з: 48 362,77 грн - сума заборгованості за кредитом (основний борг); 48 228,71 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходило. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 25 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ ФК «Приватні інвестиції» Кізко Л. С. в судове засідання не з`явилася, але до суду надіслала заяву в якій просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не звертався, хоча про місце, дату та час судового засідання двічи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання на 20.01.2026 року на 10.20 год., та на 09.02.2026 на 09.00 год. але судові повістки не вручені у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2018 року [PERSON] ознайомився із основними умовами кредитування у АТ "Кредобанк", на підтвердження чого до позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідач підписав власноручним підписом. 31.05.2018 року [PERSON] також заповнив Анкету-Заяву №CL-114802 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій вказав свої персональні дані для розгляду питання щодо надання йому кредиту. Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] та АТ "Кредобанк" уклали кредитний договір №CL-114802 від 31.05.2018 року, за умовами якого Банк зобов`язався надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі у строк та на умовах, визначених цим договором (п. 1). Сума кредиту 51 940,00 грн (п. 2.1). Дата видачі кредиту 31.05.2018 року (п. 2.2). Строк кредитування 60 місяців, терміном до 30.05.2023 (п. 2.3). За користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 49,99 % річних (п. 4.1). Загальна вартість кредиту для позичальника за цим Кредитним договором становить 143 884,49 грн (п.4.6.). Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2394,00 грн. щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців із дати укладення кредитного договору (п. 6.2). Кредитний договір [PERSON] підписав власноручно. Додатком № 1 до кредитного договору №CL-114802від 31.05.2018 року є Графік платежів, який також підписав [PERSON] власноруч. На підставі укладеного кредитного договору №CL-114802 від 31.05.2018 року АТ "Кредобанк" перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 51 940,00 грн, призначення платежу: надання кредиту відповідно до кредитного договору №CL-114802 від 31.05.2018 року, на підтвердження чого позивач надав меморіальний ордер №№29610284, 29610269, 29610301 від 31.05.2018. Факт перерахування АТ "Кредобанк" на користь [PERSON] 51 940,00 грн підтверджується і виписками по рахунку. 25 червня 2021 року АТ "Кредобанк" (клієнт) та ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" (фактор) уклали договір факторингу з відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1, за умовами Додатку № 1 до якого, до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CL-114802 від 31.05.2018 року на загальну суму заборгованості в розмірі 96 591,48 грн, що складається з: суми заборгованості за кредитом 48 362,77 грн., суми заборгованості за відсотками 48 228,71 грн. Про зміну кредитора та необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №CL-114802 від 31.05.2018 року свідчать відповідні повідомлення з доказами їх направлення відповідачу. Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції", загальна сума заборгованості [PERSON] за період з 31.05.2018 року по 24.06.2021 року становить 96591,48 грн, з яких: основна сума заборгованості за кредитом в розмірі 48362,77 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 48228,71 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції", непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Доказів оплати боргу матеріали справи не містять. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору, що також не оспорюються та визнається відповідачем. Розрахунок заборгованості підтверджує існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем жодними доказами не спростований. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. АТ "Кредобанк" свої зобов`язання за договором №CL-114802 від 31.05.2018 року виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 51 940,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером та виписками по рахунку, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодився, засвідчивши це своїм підписом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 25 червня 2021 року право вимоги до [PERSON] від АТ "Кредобанк" перейшло до ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції". Факт переходу підтверджується договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1, додатком до нього і платіжним дорученням, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нарахував позичальнику відсотки у розмірі, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких він погодилася. Із розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] за відсотками за договором №CL-114802 від 31.05.2018 року становить 96 591,48 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам укладених договорів та вимогам чинного законодавства. Відповідачем не надано жодних доказів щодо належного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами або оспорювання наданого позивачем розрахунку заборгованості. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, як правонаступника первісного кредитора, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 гривні. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 14488,72 гривень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо відшкодування витрат, понесених позивачем ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції" на професійну правову допомогу, суд дійшов наступного. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено 14488 грн. 72 коп. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: Договір №07/102021 про надання правової допомоги від 07.10.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» та позивачем ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». За змістом договору (п.3.6) підставою для відшкодування фактичних витрат є Звіт, до якого долучаються документи на підтвердження розміру фактичних витрат. В матеріалах справи Звіт фактичних витрат відсутній, а тому суд позбавлений можливості визначити перелік послуг, який міг бути наданий адвокатом клієнту в межах супроводу цієї справи, а також розмір та порядок розрахунку гонорару адвоката. Відсутність зазначених доказів не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо обсягу повноважень адвоката та розміру адвокатського гонорару. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved