Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

25 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» через свого представника директора Хлопкову М.С. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося в Зарічненський районний суд Рівненської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 17412,72 грн, судовий збір та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до укладеного електронного договору про споживчий кредит від 10 січня 2025 року № 167067 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відповідач отримав кредит в сумі 10667,00 грн загальним строком на 84 дні зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 390,00 % річних, з денною процентною ставкою 0,9952% в день. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 17412,72 грн, яку ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» за договором факторингу № 16042025 відступило для ТОВ «Юніт Капітал». Право вимоги на указану суму за договором факторингу позивач набув 16 квітня 2025 року. Станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 17412,72 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання, та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. 05 січня 2026 року відповідач [PERSON] подав відзив у якому просив відмовити в позові, оскільки кредитного договору з ТОВ «Кредіплюс» він не укладав, не підписував договір, в тому числі з використанням ідентифікатора, після виникнення до нього питань з приводу та заволодіння коштами з його банківської картки він негайно звернувся до правоохоронних органів із заявою про внесення відомостей до ЄРДР. Вказує, що у відповідності до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, проте, він не одержував грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» і доказів того, що саме за його зверненням компанія видавала кошти на його рахунок не надано. Він фактично кредитні кошти не отримував та не здійснював будь-яких переказів у безготівковій формі, а тому не має нести відповідальність. Відповіді на відзив до суду не надходило. У додаткових пояснення позивач зазначив, що кредитний договір укладений в електронній формі у відповідності до ст. 12 Закону України «Про Електронну комерцію». Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомився з усіма істотними умовами оферти, надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується шляхом введення у спеціальному полі одноразового ідентифікатора, який надісланий відповідачу в СМС-повідомленні. Після укладення кредитного договору, для [PERSON] були надані кошти в розмірі 10667,00 грн у безготівковій формі, які перераховані на банківську картку, яку вказав [PERSON] при укладанні кредитного договору. Відсотки за користування кредитом нараховані правомірно, у відповідності до умов кредитного договору. Покликаючись на вищевикладене, представник позивача просив задовольнити позов. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги необхідно задовольнити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 січня 2024 року між фінансовою установою ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 160767, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 10667,00 грн в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн на платіжну картку № [NUMBER] , та 2666,75 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини договору, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 390 % річних. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 17a1b414 10.01.2025 14:246:20. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 10 січня 2025 року договір про споживчий кредит № 160767 [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше 04 квітня 2025 року (п.2.6 Договору). Згідно відомостей листа АТ «Приватбанк» та виписки за договором, які надані суду на виконання ухвали суду від 29 грудня 2025 року про витребування доказів, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 10 січня 2025 року на картку [PERSON] зараховано суму 8000,25 грн, в графі «Деталі операції» зазначено CASH*SENSE CARD. Вказані докази підтверджують факт перерахунку кредитних коштів в розмірі 8000.25 грн на особистий рахунок [PERSON] та спростовують доводи відповідача про не отримання кредиту. З долучених до матеріалів справи [PERSON] . Витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, виписки про рух коштів по банківській карті у вигляді фототаблиць за період з 07 до 08 січня 2025 року, жодним чином не спростовується факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Кредіплюс» 10 січня 2025 року. А тому твердження [PERSON] про те, що грошові кошти за кредитним договором йому не передавались, він не одержував кредит, у зв`язку з чим кредитний договір не укладав, суд визнає неспроможними. Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна, або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК "Кредіплюс» та позивачем укладено Договір факторингу № 16042025, у відповідності до умов якого позивач набув права вимоги за укладеним ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» кредитним договором згідно реєстру. Витягом з Реєстру прав вимоги № 3 до договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18162,72 грн, яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу ? 10667,00 грн, заборгованість за відсотками ? 6244,72грн, заборгованість за комісією 501,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 750,00 грн. Ціна позову обрахована без врахування заборгованості за штрафними санкціями. Такий розрахунок заборгованості виконаний відповідно до умов кредитного договору № 167067 від 10 січня 2025 року,, відповідачем не спростований, власних розрахунків останнім не надано, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як складання позовної заяви, тривалістю 2 години, на суму 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи, тривалістю 2 години, на суму 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту та підготовка та подача клопотання про отримання інформації тривалістю по одній годині, на суму 1000,00 грн (а.с.56) є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.9). На підставі ст.526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України,

Outcome: approved