Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

21.05.2025 року позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно: контору цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,1 м.2. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 07 грудня 2006 року між ним та Луцькою районною державною (військовою) адміністрацією Волинської області було укладено Договір оренди водних об`єктів та земельних ділянок під водними об`єктами, згідно якого йому надано в оренду земельну ділянку загальною площею 6,2620 га, в тому числі водний об`єкт з площею водного плеса 2,7759 га. Земельна ділянка надана для рибогосподарської діяльності та знаходиться на території Романівської сільської ради Луцького району. 13 грудня 2013 року між ним та Луцькою районною державною (військовою) адміністрацією Волинської області було укладено новий Договір оренди земельної ділянки строком дії на 24 роки, предметом якого була таж сама земля із зазначенням кадастрового номеру 0722885600:05:000:0073, загальною площею 6,2620 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Романів Луцького району. Орендована земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 21.03.2014 року. Право оренди зазначеної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 березня 2014 року. На межі зазначеної земельної ділянки знаходиться об`єкт нерухомого майна, контора колишнього цегельного заводу, яка ніким не використовувалась та перебувала в занедбаному стані. Контора була побудована в часи Радянського союзу та була частиною цегельного заводу, який функціонував на території Романівської сільської ради. Вказаному об`єкту нерухомості з 2007 року було присвоєно адресу: [ADDRESS] . З березня 2007 року зазначеним об`єктом нерухомості почав користуватися позивач для цілей розміщення охорони, зберігання робочого інвентарю. З 2007 року по теперішній час позивач відкрито здійснював та здійснює утримання та експлуатацію даного об`єкта нерухомості: провів внутрішній ремонт приміщень, замінив усі віконні конструкції, відновив покрівлю, яка протікала. Таким чином, з 2007 року по сьогодні позивач є фактичним власником зазначеного об`єкта нерухомого майна. 24 лютого 2025 року, з метою з`ясування інформації про титульного володільця даного об`єкта нерухомості було скеровано адвокатський запит до СТОВ «Романів» (код ЄДПОУ 30740160), у відповідь на який отримано інформацію про те, що товариство є правонаступником колгоспу ім. Горького, який діяв на території с. Романів Луцького району. Водночас, Товариство зазначило, що контора цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: Луцький район, село Верхівка, вул. Миру, буд. 45, не увійшла до статутного капіталу Товариства при його утворенні та не перебуває на балансі СТОВ «Романів», як правонаступника колгоспу імені Горького. Товариство також повідомило, що точний рік побудови контори цегельного заводу йому невідомий. Цегельний завод в с. Верхівка було збудовано орієнтовно в 1976 році. 07 березня 2025 року було скеровано адвокатські запити до Підгайцівської сільської ради та до Луцької районної державної (військової ) адміністрації, на які отримано відповіді, зокрема Підгайцівська сільська рада повідомила, що контора колишнього цегельного заводу не перебуває у комунальній власності/на балансі сільської ради. Інформація про рік будівництва, власника, балансоутримувача чи фактичного користувача Підгайцівській сільській раді невідома. Луцька РД(В)А повідомила, що контора колишнього цегельного заводу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не перебуває на балансі та/або у власності Луцької райдержадміністрації. 24 квітні 2025 року позивачем виготовлено технічний паспорт зазначеного об`єкта нерухомого майна, згідно якого площа контори колишнього цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 90,1 кв.м. 16 травня 2025 року позивачем отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту нерухомого майна, згідно якого у перелічених державних реєстрах відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інші речові права, право іпотеки чи інше обтяження щодо об`єкта нерухомого майна: будівлі контори цегельного заводу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, посилається на те, що він більше десяти років відкрито, безперервно та добросовісно володіє об`єктом нерухомого майна: будівлею контори цегельного заводу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власник даного об`єкту нерухомості йому невідомий, у державній чи комунальній власності контора не перебуває. З огляду на викладене, вважає, що ним виконані визначені законом умови набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в зв`язку із чим просив позов задовольнити. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.68). 21.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла зава про уточнення позовних вимог. А саме, шляхом викладення прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: «визнати за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: контору колишнього цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 90,1 м2 (а.с.77). 24.09.2025 року суду представником відповідача надано заперечення на позов у справі, відповідно до яких відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, з підстав викладених у запереченні. Зазначають про те, що рішенням Підгайцівької сільської ради від 24.01.2020 року № 14/8 «Про початок реорганізації Романівської сільської ради шляхом приєднання до Підгайцівської сільської ради» розпочато процедуру реорганізації Романівської сільської ради шляхом приєднання до Підгайцівської сільської ради. Підгайцівська рада стала правонаступником всього майна, прав та обов`язків Романівської сільської ради. Село Верхівка, на території якого знаходиться контора цегельного заводу, входить до Романівського старостинського округу, разом із селами Романів, Ботин, Новокотів. До Підгайцівської сільської ради, як правонаступника Романівської сільської ради, перейшло все майно, права та обов`язки приєднаної сільської ради. Отже, вважають, що Підгайцівській сільській раді, як правонаступнику Романівської сільської ради, повинна належати і спірна будівля, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 90,1 кв.м., про існування якої Підгацйцівській сільські раді стало відомо після звернення [PERSON] з даним позовом до суду. Отже, Підгайцівська сільська рада має намір набути право комунальної власності на вказану будівлю, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як безхазяйну нерухому річ на підставі ст. 335 ЦК України. В межах процедури набуття права власності на безхазяйну річ виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради прийнято рішення від 10.10.2025 року № 29 «Про створення комісії з виявлення, обстеження та взяття на облік безхазяйного майна та майна відумерлої спадщини на території Підгайцівської сільської ради, затвердження її складу та Положення про комісію». 24.09.2025 року здійснене комісійне обстеження спірного нерухомого майна, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено Акт обстеження нерухомого майна від 24.09.2025 року. Наступні етапи процедури оформлення безхазяйного майна у комунальну власність Підгайцівської сільської ради передбачатимуть взяття на облік виявленого безхазяйного нерухомого майна, звернення до суду з заявою про передачу у комунальну власність на підставі рішення суду та зарахувати майно на баланс органу місцевого самоврядування в особі Підгайцівської сільської ради. Окрім цього, зазначають про те, що позивачем не надано до позовної заяви доказів, які б підтверджували у сукупності законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність володіння та дотримання установлених строків володіння. З огляду на вищевикладене, просили відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 87-89). 17.10.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої сторона позивача зазначає про те, що у своєму відзиві відповідач зазначає, що спірна будівля, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] має належати йому як правонаступнику Романівської сільської ради. Водночас, відповідач зазначає, що має намір набути право комунальної власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі ст. 335 ЦК України як на безхазяйну річ. Позивач звертає увагу суду на те, що дані твердження суперечать одне одному. У правовідносинах правонаступництва первісний суб`єкт передає наявні в нього права та обов`язки іншому суб`єкту - своєму правонаступнику. Водночас, представництвом правонаступництва не можливо передати ті права, які первісний об`єкт не мав. Зазначає про те, що, відповідно до доказів, наданих стороною позивача, вбачається, що власник контори колишнього цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є невідомим, тобто даний об`єкт нерухомості, в силу положення ч. 1 ст. 335 ЦК України, є безхазяйною річчю. Разом з тим, зі змісту статей 335 та 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік, органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність, не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю (п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5; постанова КЦС у складі ВС у справі №357/1902/16-ц від 14.02.2018 року). Отже, звертає увагу на тому, що заявлений відповідачем намір не має значення для вирішення даної справи. Крім того, зазначає, що позивач виконав умови, передбачені чинним законодавством для набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості за набувальною давністю. Так, позивач не знав і не міг знати про те, що володіє чужим майном, оскільки протягом всього строку фактичного володіння вказаним майном, ні власник, ні представники органу місцевого самоврядування, не відвідували земельну ділянку, де знаходиться об`єкт нерухомого майна та не пред`являли жодних майнових вимог щодо даного об`єкта нерухомого майна. Крім цього, перед тим, як позивач почав використовувати його у своїй діяльності, спірний об`єкт нерухомого майна був занедбаний та перебував у вкрай незадовільному технічному стані, що свідчить про його безхазяйність. Позивачем за власний рахунок було проведено капітальний ремонт спірної будівлі, зокрема, було здійснено ремонт покрівлі, замінено шифер, віконні та двірні конструкції, здійснено внутрішні ремонтні роботи, облаштована кухня та кімната для відпочинку, приміщення для зберігання інвентарю, упорядковано прибудинкову територію. Окрім цього, позивач більше 10 років відкрито користується спірним нежитловим приміщенням, що було очевидним для всіх, оскільки позивач з 2006 року, з метою здійснення рибогосподарської діяльності орендує суміжну земельну ділянку, загальною площею 6,2620 га разом із розташованим на ній водним об`єктом, площею водного плеса 2,7759 га. Також зазначають, що позивач є ФОП та здійснює господарську діяльність в сфері прісноводного рибальства та рибництва (аквакультури), яка вимагає залучення найманих працівників та підрядників, що унеможливлює факт прихованого володіння будь-яким майном на даній території та приховання даного факту. Також, з огляду на специфіку господарської діяльності позивача, остання вимагає постійної безперервності, адже її результати мають бути збережені та в майбутньому реалізовані. Отже, позивач відкрито та безперервно користується спірним майном за відсутності правовстановлюючих документів, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду за захистом своїх прав на нерухоме майно (а.с.102-104). Відповідно до Ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 117-118). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви з підстав, викладених в ній та у відповіді на відзив відповідача. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Підгайцівської сільської ради під час розгляду справи в суді, підтримала позицію, викладену у запереченнях на позов, наполягала на безпідставності, необґрунтованості та недоведені позивачем законності об`єкта володіння, добросовісним заволодінням чужим майном, факту відкритого, безперервного володіння спірним майном. З огляду на що просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи та наявні в ній докази, надавши їм належну правову оцінку, дійшов наступного висновку. Як визначено в статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 07 грудня 2006 року між [PERSON] та Луцькою районною державною (військовою) адміністрацією Волинської області було укладено Договір оренди водних об`єктів та земельних ділянок під водними об`єктами, згідно якого йому надано в оренду земельну ділянку загальною площею 6,2620 га, в тому числі водний об`єкт з площею водного плеса 2,7759 га. Земельна ділянка надана для рибогосподарської діяльності та знаходиться на території Романівської сільської ради Луцького району (а.с. 8-10). 13 грудня 2013 року між [PERSON] та Луцькою районною державною (військовою) адміністрацією Волинської області було укладено новий Договір оренди земельної ділянки строком дії на 24 роки, предметом якого була таж сама земля із зазначенням кадастрового номеру 0722885600:05:000:0073, загальною площею 6,2620 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Романів Луцького району (а.с. 11-15). Орендована земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 21.03.2014 року. Право оренди зазначеної земельної ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 березня 2014 року (а.с. 16). З березня 2007 року [PERSON] почав користуватися об`єктом нерухомості, контора колишнього цегельного заводу, яка ніким не використовувалась та перебувала в занедбаному стані, який знаходився на межі вищезазначеної зазначеної земельної ділянки, з метою розміщення охорони, зберігання робочого інвентарю. Зазначена контора була побудована в часи Радянського союзу та була частиною цегельного заводу, який функціонував на території Романівської сільської ради. Вказаному об`єкту нерухомості з 2007 року було присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 17). Зазначеним нерухомим майном Позивач відкрито користувався з 2007 року по теперішній час, здійснював та здійснює утримання та експлуатацію даного об`єкта нерухомості: провів внутрішній ремонт приміщень, замінив усі віконні конструкції, відновив покрівлю, яка протікала, це підтверджується фото зазначеної будівлі колишнього цегельного заводу (а.с. 105-108) . Відповідно до інформації, наданої СТОВ «Романів» №39 від 17.03.2025 року на адвокатський запит, вбачається, що товариство є правонаступником колгоспу ім. Горького, який діяв на території с. Романів Луцького району. Водночас, Товариство зазначило, що контора цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: Луцький район, село Верхівка, вул. Миру, буд. 45, не увійшла до статутного капіталу Товариства при його утворенні та не перебуває на балансі СТОВ «Романів», як правонаступника колгоспу імені Горького. Товариство також повідомило, що точний рік побудови контори цегельного заводу йому невідомий. Цегельний завод в с. Верхівка було збудовано орієнтовно в 1976 році (а.с. 25). Як вбачається з відповіді Підгайцівської сільської ради на адвокатський запит від 07.03.2025 року № 01/03-25, контора колишнього цегельного заводу не перебуває у комунальній власності/на балансі сільської ради. Інформація про рік будівництва, власника, балансоутримувача чи фактичного користувача Підгайцівській сільській раді невідома (а.с. 27). З інформації Луцької РД(В)А №981/19/2-25 від 11.03.2025, що контора колишнього цегельного заводу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не перебуває на балансі та/або у власності Луцької райдержадміністрації (а.с. 29). Згідно виготовленого позивачем технічного паспорту зазначеного об`єкта нерухомого майна, вбачається, що площа контори колишнього цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: Луцький район, село Верхівка, вул. Миру, буд. 45, становить 90,1 кв.м. (а.с. 18-23). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 427259095 від 16.05.2025, щодо об`єкту нерухомого майна, згідно якого у перелічених державних реєстрах відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інші речові права, право іпотеки чи інше обтяження щодо об`єкта нерухомого майна: будівлі контори цегельного заводу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Окрім цього, свідки, допитані під час судового розгляду по даній справі, надали суду наступні свідчення. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що знає позивача майже все життя, оскільки вони з позивачем односельці, народились в одному селі, разом зростали. Коли в 2006 році позивач взяв в оренду водні об`єкти ставки для розведення та ловлі риби, ними було виявлено спірний об`єкт нерухомості, який знаходився на межі земельної ділянки, яка перебувала в оренді позивача. З огляду на те, що дана будівля колись належала заводу імені Горького, натепер була покинута, ніким не використовувалась, перебувала в занедбаному стані, а [PERSON] треба було десь зберігати інвентар, ночувати сторожу, та і сам позивач майже щодня приїздить на об`єкт і йому десь треба зупинятися та й ночувати, то свідок запропонував [PERSON] використовувати дану нерухомість під ці потреби. Вони разом із [PERSON] зробили ремонт даної будівлі: перекрили дах, замінили віконні рами, двері, облаштували приміщенні кухні та кімнати в середині будинку, тобто зробили його придатним для використання та проживання. Свідок підтвердив, що ремонтні роботи робились особисто позивачем та свідок йому допомагав виконувати ремонтні роботи, все це робилось за особисті кошти позивача. Окрім цього, підтвердив, що ця нерухомість використовувалась [PERSON] постійно, починаючи з 2006 року та по сьогоднішній день в якості приміщення, де можна зупинитись та переночувати, що неодноразово робив свідок, оскільки здійснює ще й функції сторожа біля ставків [PERSON] , а також для зберігання в даному приміщенні інвентаря. Окрім цього, сам позивач постійно приїздить до ставків, що пов`язано із його підприємницькою діяльністю прісноводне рибальство та рибництво, та залишається в даному будинку на ночівлю. Окрім цього, свідок зазначив, що за весь час перебування спірного об`єкта нерухомості у володінні позивача, жодна фізична чи юридична особа не заявила своїх прав на дану нерухомість, тому позивач, з огляду на термін дії договору оренди водного об`єкта - до 2037 року, і ініціював звернення до суду з даним позовом з метою подальшого володіння та користування даним об`єктом нерухомості на законних підставах. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є мешканцем села Верхівка, там, де позивач орендує ставки та користується нежитловою будівлею, яка нікому не належить, перебувала довгий час в занедбаному стані, нею ніхто не користувався. Підтвердив, що позивач зробив ремонт в даній будівлі, як зовні та і внутрішні роботи, бо сам туди приїздив та бачив, в якому стані була будівля до користування нею [PERSON] та після того, як він почав нею користуватися. Підтвердив, що позивач систематично приїздить до ставків, оскільки там розводить рибу, та користується спірною будівлею для зберігання там інвентаря та для ночівлі. Пояснив, що позивач здійснює користування спірною будівлею відкрито, безперервно та вже досить тривалий час, з 2006 року, з часу, коли взяв вперше в оренду водні об`єкти. Під час судового розгляду справи представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , зокрема, через те, що Підгайцівською сільською радою ініційовано та розпочато процедуру взяття на облік безхазяйного майна, об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] , після чого мають намір звернутися до суду згідно з чинним законодавством про передачу об`єкту у комунальну власність Підгайцівської територіальної громади, про що надали наступні докази. Рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області №14/8 від 24.01.2020 року «Про початок реорганізації Романівської сільської ради шляхом приєднання до Підгайцівської сільської ради», відповідно до якого розпочато процедуру реорганізації Романівської сільської ради шляхом приєднання до Підгайцівської сільської ради. Підгайцівська рада стала правонаступником всього майна, прав та обов`язків Романівської сільської ради (а.с.91-92). Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 16 даного Рішення визначено Підгайцівському сільському голові утворити комісію з прийняття майна, активів та зобов`язань Романівської сільської ради і забезпечити своєчасне та повне прийняття й оприбуткування зазначеного майна, активів та зобов`язань Підгайцівською сільською радою. Проте, станом на день звернення [PERSON] до Підгайцівської сільської ради із запитом 07.03.2025 року, даний об`єкт нерухомості не був виявлений Підгайцівською сільською радою та, згідно їх відповіді вбачається, що у комунальній власності/на балансі сільської ради спірний об`єкт нерухомості не перебуває. Більше того, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом 21 травня 2025 року, Підгайцівською сільською радою не було ініційовано жодних процедур по визнанню спірного об`єкту нерухомості безхазяйним. І лише в серпні, після того, як було відкрито провадження у справі і справа вже тривалий час перебувала в провадженні суду, було ухвалено Рішення виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради №29 від 10.08.2025 року «Про створення комісії з виявлення, обстеження та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та майна відумерлої спадщини на території Підгайцівської сільської ради, затвердження її складу та Положення про комісію» вирішено: 1.Створити комісію з виявлення, обстеження та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та майна відумерлої спадщини на території Підгайцівської сільської ради; 2.Затвердити склад комісії з виявлення, обстеження та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та майна відумерлої спадщини на території Підгайцівської сільської ради, згідно з додатком 1; 3.Затвердити Положення про комісію з виявлення, обстеження та взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та майна відумерлої спадщини на території Підгайцівської сільської ради, згідно з додатком 2; 4.Затвердити форму Акту обстеження нерухомого майна згідно з додатком 3 (а.с. 90). В вересні 2025 року було проведено обстеження спірного об`єкту нерухомості, відповідно до Акту обстеження якого (статус невизначений) по [ADDRESS] громади від 24.09.2025 року за результатами роботи комісія вирішила: з огляду на неотриману інформацію визнати об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] громади таким, що має ознаки безхазяйності та включити до Переліку об`єктів, які мають ознаки безхазяйного майна; винести на засідання виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради проект рішення про затвердження даного Акту обстеження нерухомого майна з метою проведення процедури визнання обстеженого майна безхазяйним (а.с. 94). Рішенням Підгайцівської сільської ради восьмого скликання № 57/42 від 03 жовтня 2025 року «Про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна» вирішено: 1.Взяти на облік безхазяйне нерухоме майно, що розташоване на території Підгайцівської сільської ради, для подальшого набуття права комунальної власності, а саме: -нежитлову будівлю, власник якої не встановлений, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2.уповноважити секретаря сільської ради звернутися до державного реєстратора прав на нерухоме майно для взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, зазначеного у пункті 1цього рішення та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 3.Відділу організаційно-правового та кадрового забезпечення Підгайцівської сільської ради: -забезпечити подання оголошення в засоби масової інформації та оприлюднити на офіційному сайті сільської ради повідомлення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна , зазначеного в пункту 1 цього рішення; -забезпечити оцінку та виготовлення технічного паспорту на об`єкт безхазяйного майна; -після закінчення річного строку з дня взяття на облік безхазяйного майна, зазначеного в пункті 1 даного рішення звернутися до суду згідно з чинним законодавством про передачу об`єкту у комунальну власність Підгайцівської територіальної громади (а.с. 115). Проте, станом на день розгляду справи, представником відповідача не надано суду доказів того, що дане Рішення № 57/42 від 03 жовтня 2025 року «Про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна» виконано в частині пунктів 2, 3, а саме: щодо звернення секретаря сільської ради до державного реєстратора прав на нерухоме майно для взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, зазначеного у пункті 1цього рішення та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та забезпечення подання оголошення в засоби масової інформації та оприлюднення на офіційному сайті сільської ради повідомлення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, зазначеного в пункту 1 цього рішення. Більше того, представником відповідача підтверджено, що ними не було забезпечено подання оголошення в засоби масової інформації та оприлюднення на офіційному сайті сільської ради повідомлення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна , зазначеного в пункту 1 цього рішення, в зв`язку із тим, що дана справа ще не розглянута, та виконання даного пункту рішення буде залежати від рішення суду, ухваленого по даній справі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. За правилами частини першої статті 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Положеннями частини другої вказаної статті передбачено, що безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю (постанова КЦС у складі ВС у справі №357/1902/16-ц від 14 лютого 2018 року. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивач не знав, кому та на підставі яких документів належала дана нерухомість, він користувався даним нерухомим майном контора колишнього цегельного заводу відкрито, безперервно з 2006 року, з цього часу пройшло більше 10 років безперервного користування даною нерухомістю, суд дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 77-81, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а, отже, вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нерухоме майно: контору колишнього цегельного заводу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 90,1 м2., за набувальною давністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] , судові витрати у розмірі 1776 грн. 10 копійок, сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved