Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду м.Чернівців із вказаною вище заявою. Посилалась на те, що 08.09.1997 Миколаївським комбінатом силікатних виробів їй та її дітям: [PERSON] , [PERSON] , видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, у вказаному свідоцтво було допущено помилку в її анкетних даних. Зокрема у паспорті громадянина України та інших документах її прізвище зазначено « [PERSON] ікова», в той час як у свідоцтві про право власності її прізвище вказане як « [PERSON] ». Оскільки через допущену помилку вона не може реалізувати своє право на проведення державної реєстрації щодо набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , просила суд встановити факт належності їйсвідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.1997 Миколаївським комбінатом силікатних виробів. Ухвалою суду від 17.12.2025 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник [PERSON] - адвокат Трифаненко А.І. заяву своєї довірительки підтримала та просила її задовольнити. 27.01.2026 на електронну адресу суду від заінтересованих осіб - [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Не заперечували щодо задоволення заяви [PERSON] . Представник заінтересованої особи - територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради Осовська М.М. подала до суду заяву, де просила розглядати справу у її відсутність. Вирішення справи залишила на розсуд суду. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 06.11.2025 заявниця [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, Чернівецької області із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Однак рішенням державного реєстратора №81762962 від 10.11.2025 [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку із виявленими розбіжностями її прізвища у паспорті громадянина України та у свідоцтві про право власності (а.с.9). Пунктом 5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, тощо. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як було встановлено судом, заявниця звернулася до суду із даною заявою, так як через допущену описку у написанні її прізвища у свідоцтві про право власності, вона не може набути права власності на майно. Дослідивши та проаналізувавши надані заявником докази, суд вважає доведеним факт належності заявниці свідоцтва про право власності, при цьому суд виходить із наступного: 08.09.1997 Миколаївським комбінатом силікатних виробів, [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Проте у свідоцтві про право власності на житлоїї анкетні дані зазначено як « [PERSON] », в той час як вірним є « [PERSON] ». Із наданих заявницею документів, зокрема тих, які встановлюють особу, вбачається, що її прізвище зазначено як « [PERSON] ікова» (а.с.4-6,8-12). На думку суду, вказана описка у написанні прізвища заявниці у свідоцтві про право власності була допущена внаслідок неправильного перекладу прізвища заявниці з російської на українську. Таким чином, враховуючи наведені вище письмові докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.1997 Миколаївським комбінатом силікатних виробів, у зв`язку із чим приходить до висновку про обґрунтованість її заяви.

Outcome: approved