Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 75245594 від 16.06.2021 в розмірі 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір №75245594, згідно п.1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: сума Позики становить 15000.00 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до Договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням Договору. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75245594. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75245594. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №75245594. Станом на сьогоднішній день заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить за Договором № 75245594 від 16.06.2021 становить: 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29 986.00 грн.; інфляційні збитки 438.12 грн.; нараховані 3% річних -69,04 грн. З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 75245594 від 16.06.2021 в розмірі 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, судовий збір в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою судді від 05 січня 2026 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 26.01.2026 від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив, згідно якого вона позовні вимоги не визнає посилаючись на наступне. Позивач посилається на кредитний договір від 16.06.2021. Після укладення зазначеного договору відповідачкою не здійснювалося жодних платежів, не підписувалися додаткові угоди, реструктуризації, а також не визнавався борг у будь-якій формі. Таким чином, строк позовної давності за вимогами, що випливають із зазначеного договору, сплив у червні 2024 року, тоді як позов подано після закінчення встановленого законом строку. Просить застосувати строк позовної давності. 06.02.2026 від представника позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив у якому зазначила наступне. Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 16.06.2021 в грудні 2025 року. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVГО-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ пункт 19 було викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Ураховуючи викладене, позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2022 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4434- IX, який виключає пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, однак вказаний закон набрав чинності лише 04 вересня 2025 року, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково зі слідуючих міркувань. Судом встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75245594 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про надання позики в сумі 15000,00 грн. строком на 30 днів, з процентною ставкою 1,99 % (фіксована) в день, знижена процентна ставка 1,00 %, та 2,70 % за понадстрокове користування позикою за день (не застосовуються в період карантину), дата повернення позики (останній день) 16.07.2021. Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 грн. на картковий рахунок підтверджується довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000052583/ТНПП від 19.09.2025 про переказ коштів в сумі 15000,00 грн. - 16.06.2021 на картку [PERSON] 30.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75245594 на загальну суму 44986.00 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75245594. У Реєстрі боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 зазначено, що ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, з яких: заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29 986.00 грн.; інфляційні збитки 438.12 грн.; нараховані 3% річних -69,04 грн. Згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 75245594 від 16.06.2021. У зв`язку з порушенням відповідачкою строку повернення позики та процентів за користування позикою ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 75245594 від 16.06.2021 у розмірі 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок, з яких: заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29 986.00 грн.; інфляційні збитки 438.12 грн.; нараховані 3% річних -69,04 грн. Вказана сума заборгованості зафіксована в реєстрі боржників. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. За умовами укладеного сторонами договору позики № 75245594 ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі протягом 30 днів. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за кредитним договором № 75245594 в розмірі 45 493 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 16 (шістнадцять) копійок включає період з 16.06.2021 по 12.11.2021, який виходить за межі строку кредитування, який встановлений на строк 30 днів. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за кредитним договором № 75245594 за період з 16.07.2021 по 12.11.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №75245594 від 16.06.2021 в розмірі 19 984 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 66 (шістдесят шість) копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; 4477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок - заборгованість за процентами; 438 (чотириста тридцять вісім) гривень 12 (дванадцять) копійок - інфляційні збитки та 69 (шістдесят дев`ять) гривень 04 (чотири) копійки нараховані 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності, суд вважає, що в ньому слід відмовити, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2022 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4434- IX, який виключає пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, однак вказаний закон набрав чинності лише 04 вересня 2025 року, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме: судовий збір в розмірі 1064 гривень 15 копійок сплаченого судового збору та 6000.00 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: partial