Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

у серпні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» (далі позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (далі відповідач, Позичальник) 02 лютого 2025 року укладено кредитний договір № 02.02.2025-100000708. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 500,00 грн. Неустойка 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, у зв`язку з чим станом на дату надання позовної заяви утворилась заборгованість у сумі 22 357,05 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9 236,91 грн, заборгованості по процентам 9 120,14 грн, неустойки 4 000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Разом з тим відповідачем у справи були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищевказаному Кредитному договору на суму: 2 253,99 грн 16 лютого 2025 року; 2 153,99 грн 28 лютого 2025 року; 3 053,90 грн 24 березня 2025 року. Постановленою суддею ухвалою від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача - ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відзиву на позов у встановлений судом строк відповідач не надала. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 02 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний Кредитний договір № 02.02.2025-100000708, шляхом підписання відповідачем пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) та заявки від 02 лютого 2025 року, на таких умовах: сума кредиту 10 000,00 грн; строк кредиту 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 500,00 грн. Неустойка 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання /а.с.15-19/. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши Позичальникові кредитні кошти у вищевказаному розмірі, що підтверджується копією листа від 13 серпня 2025 року про перерахування коштів у сумі 10 000,00 грн з призначенням платежу «видача за договором № 02.02.2025-100000708» /а.с.13/. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустила прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 25 серпня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 357,05 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 9 236,91 грн, заборгованості за процентами 9 120,14 грн, неустойки 4 000,00 грн /а.с.14/. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України установлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед позивачем, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та несплаченим відсоткам. Проте, суд висновує, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки, виходячи з такого. Положеннями п.15 Кредитного договору передбачена сплата Позичальником (відповідачем) неустойки 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Так, пунктом 18 Розділу Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України визначено те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним Кредитним договором убачається, що до складу заборгованості, нарахованої позивачем відповідачеві включено неустойку в сумі 4 000,00 грн. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено та який діє станом на день розгляду справи. Таким чином, судом установлено, що оскільки позивачем, за період з 02 лютого 2025 року до 15 березня 2025 року нараховано відповідачеві до сплати неустойку в розмірі 4 000,00 грн, Позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, суд приходить висновку, що підстав для задоволення позову в цій частині немає. Отже, враховуючи вищевикладене, суд висновує, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 18 357,05 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 236,91 грн, заборгованість за процентами 9 120,14 грн. У решті позову належить відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд виснував про задоволення позовних вимог на 82,10%, судовий збір сплачено у розмірі 2 422,40 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 988,79 грн. У решті судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial