Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 21.05.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1398-2028, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 11 600 грн, строком користування 365 днів. Крім того додатковою угодою № 1 від 01.07.2024 до договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2028 від 21.05.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1900 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди № 1. Відповідач порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем. Станом на 02.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем становить 78 644, 36 грн, яка складається з 12 763, 00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 65 881, 36 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення щодо застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткове списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 21 905, 16 грн. за умови погашення Позивальником решти заборгованості з вказаним кредитним договором у розмірі 56 739,20 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12763 грн., та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 43 976,20 грн. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в сумі 56 739 грн 20 коп та судові витрати. Ухвалою від 13 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 13 листопада 2025 року, яке було відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 22.12.2025 року. В судове засідання представник позивача не з`явився про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без його участі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися про день та час слухання справи повідомлені належним чином, Також представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що дійсно був укладений вказаний договір кредиту та додаткова угода, однак не погоджується з розміром нарахованих процентів по кредиту від 21.05.2024 року та додаткової угоди від 01.07.2024 року. Зазначив, що 22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року. Цим Законом були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: згідно ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Так, кредитний договір № 1398-2028 було укладено 21 травня 2024 року, а тому при його укладенні мають бути застосовані норми законодавства, чинні на дату його укладення, тобто денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Водночас, позивач не привів умови договору позики до відповідності Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 1,491% (1,45%) в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Вважає, що слід застосувати ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що "Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним". Отже умови Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1398-2028 від 21.05.2024 року, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є пункти 4.10., 4,14., 4.15, 4.16., 4.17., 4.19., 5.3.3., 10.1. Договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч.5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". З урахуванням нікчемності пунктів Договору позики, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.1048, ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Враховуючи викладене частково визнає позовні вимоги у розмірі 5400,60 гр. з яких 4608,81 грн. заборгованість по кредиту та 791 грн. проценти за користування кредитом, відповідно до ставки НБУ та надав власний розрахунок заборгованості. Також відповідач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Представник позивача надав до суду додаткові пояснення відповідно до яких, зазначив, що казані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Тобто, позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу. Останній взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Помилковим є висновок, що проценти в кредитному договорі є неузгодженими між сторонами та повинні бути нараховані відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період, оскільки між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було погоджено умови договору зокрема відсоткову ставку і Відповідач підтвердила ознайомлення з такими умовами, шляхом використання одноразового ідентифікатора C0242 Також зазначаємо, щодо того, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» доповнено статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме частинами 4, 5 та 6 якими введено денну процентну ставку. Закон України прийнятий від 22.11.2023 р. та набрав чинності 24.12.2023 р. Денна процентна ставка це розрахунковий показник, що обчислюється відповідно до законодавчо визначеної формули, а саме ч. 4 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування", яка дозволяє оцінити загальні витрати споживача за кредитом у прив`язці до строку його Отже, поняття "денна процентна ставка" та "процентна ставка, встановлена договором, яка нараховується на залишок неповерненої суми кредиту", мають різну правову природу та зміст, і не повинні ототожнюватися. Відповідно до ч. 3 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка с репрезентативним показником для обрахунку витрат споживача і базується на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в Договорі, процентна ставка, яка встановлена договором та нараховується на залишок не поверненої суми це ж конкретна умова договору, яка регулює порядок фактичного нарахування процентів на суму кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Таким чином, денна процентна ставка розрахунковим показником, який враховує сукупність витрат споживача за весь строк користувания кредитом, і не с окремим нарахуванням, яке здійснюється щоденно.З метою забезпечения дотримання фінансовими установами вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконаления державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 N№ 3498- ІХ. Національним банком України надано додаткові роз`яснення від 19.02.2024 року щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-ІХ, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки (надається в додатках). Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Виходячи з цієї норми законодавчо встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (з 24.12.2023 по 22.04.2024 р. включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (з 23.04.2024 по 20.08.2024 р. включно), тобто лише з 21.08.2024 р. максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%. Зазначає, що в частині 17 Прикінцевих та перехідних положень не міститься жодного обмеження щодо договорів, на які ці положення поширюються, тобто законодавець не визначив окремо для яких саме договорів (укладених до чи після набрання чинності) вони застосовуються, а тому будь-яке звуження сфери дії цих положень судом є безпідставним і таким, що виходить за межі судових повноважень. Суд не має права самостійно визначати межі дії закону, розширювати або обмежувати його дію на власний розсуд це суперечить принципу верховенства права та статті 8 Конституції України. Таким чином, станом на 21.05.2024 р. (день укладення Кредитного договору № 1398- 2028 від 21.05.2024 року) законодавчо встановлено максимальний розмір денної процентної ставка 1,50%, Пунктом 4.16. Договору передбачено, що Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1.491% (одна ціла, чотириста дев`яносто одна тисячна) процентів. Денна процентна ставка передбачена пунктами 4.16 та 4.19 Договору, відповідає вимогам чинного законодавства та не перевищує встановлених законодавчих обмежень на момент укладення договору. У зв`язку з вищевикладеним у Кредитному договорі №1398-2028 від 21.05.2024 року та Додатковій угоді до Договору від 01.07.2024 р. встановлено правильно денну проценту ставку згідно чинного законодавства. Позивачем дотримано всіх вимог чинного законодавства та не допущено порушень до Відповідача, оскільки відсоткова ставка була узгоджена між сторонами, а денна встановленого не перевищувала законодавством процентна ставка обмежень на момент укладення договору та додаткової угоди до договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист праn споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.10. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.13. Договору та п.2.5 Додаткової угоди до договору), що погоджений між сторонами. Тобто, з наведеного вбачається, що помилково ототожнювати, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст. ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України), що нараховуються протягом строку договору (згідно п. 4.13. Договору та п.2.5 Додаткової угоди до договору Договору) с неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Відповідачу. Також зазначив, що не погоджується з сумою понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмір 6000 грн. вважає їх неспівмірними та занадто завищеними. Просив повністю задовольнити позовні вимог. Представник відповідача надав до суду заперечення на додаткові пояснення відповідно до яких повністю не погоджується з доводами представника відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що 21.05.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», та в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1398-2028. Відповідно до пункту 2.1 цього договору, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» як кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2 визначено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання їй грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих його потреб як позичальника, а він зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні Кредиту (п. 4.6. Договору). Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за Промо-ставкою та/або Пільговою, та/або Зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.7. Договору). Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору (п. 4.8. Договору). У відповідності до пунктів 4.10 і 4.12 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.45% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промоставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування їй кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту 20.05.2025 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку сторонами не допускається. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.12. цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця (п. 5.1 Договору). Відповідно до умов додаткової угоди від 01.07.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2028 сторони у цій справі домовились про надання додаткових коштів [PERSON] кредит в сумі 1900 грн. (пункт 2.1. цієї угоди). ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав [PERSON] кредит у загальному розмірі 13 500 грн. на її банківський рахунок, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1398-2028 від 21.05.2024 року через систему платежів LiqPay (а.с.31) та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay (а.с.23-25). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1398-2028 від 21.05.2024 станом на 02.09.2025 року [PERSON] порушувала графік обов`язкових платежів, не здійснювала обов`язкові платежі, сплачено декілька платежів на загальну суму 10760,80 грн., і як наслідок, погашення отриманого кредиту протягом усього його строку дії не здійснила (а.с.32-34). Таким чином позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві кошти за договором про споживчий кредит у встановленому розмірі, однак вона в односторонньому порядку відмовилась від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустила заборгованість по кредиту. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В свою чергу суд звертає увагу, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. У той же час, перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Враховуючи, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, кредитний договір та додаткова угода укладені сторонами 21.05.2024 та 01.07.2024 р., тобто після набрання чинності цим Законом, то проценти у відповідності до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1% в день. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Разом з тим, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною 1 ст.27 ЦК України визначено, що правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст.1057-1 ЦК України визначено, що у разі визнання недійсним кредитного договору, суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Водночас, ч.1 ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Разом з тим, відповідно до ч.4, 5 ст.216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Таким чином, суд погоджується із позицією сторони відповідача, що пункти 4.10, 1.14, 4.,4.16,4.17,4.19,10.1 (в частині процентної ставки у розмірі 1,45%) договору кредиту №1398-2028 від 21.05.2024 року, також суд вважає, що додаткова угода, а саме п.1, 2.4, 2.7, 3, 4 (в частині процентів) від 01.07.2024 року до кредитного договору №1398-2028 від 21.05.2024 року є нікчемними в силу приписів ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» З цих підстав суд відхиляє доводи позивача, за якими нарахування процентів за кредитним договором № 1398-2028 укладено 21 травня 2024 року за процентною ставкою у розмірі 1,45 % відповідало вимогам чинного законодавства на момент укладення договору та не суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Також, суд не приймає доводи представника позивача, щодо ненарахування відповідачу процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту відповідно до статті 625 ЦК України, пені, штрафів або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки не впливає на складові розміру заборгованості за кредитним договором, заявленої у позові. В свою чергу , згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному сайті Національного банку України, в 2024-2025 роках розмір облікової ставки (% річних) становив: з 21.05.2024 року по 13.06.2024 року 13,5%; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року 13,0%; з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року 13,5%; з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року 14,5%; з 07.03.2025 року по 30.06.2025 року становив 15,5 %. Таким чином, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо розрахунку розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, також приймає до уваги наданий відповідачем власний розрахунок, однак враховуючи, що в період з 21.05.2024 по 13.06.2024 року процентна ставка НБК складала 13,5% річних, а з 13.12.2024 по 23.01.2024 року ставка складала 13,5 % річних, суд вважає, що розрахунок заборгованості за період з 21.05.2024 по 30.06.2025, необхідно зазначити наступний: 21 травня 2024 року [PERSON] отримала 11 600 грн кредиту. У період з 21 травня 2024 року по 04 липня 2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати позичальниця, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 600 грн, становив 64,36 грн (11 600 х 13,5%/365 х 15 днів = 64,36). 04.06.2024 року відповідачем сплачено 5000 грн., з яких 1740 погашення комісія , 64,36 грн. проценти , залишок сплачених коштів 3195, 64 грн., які зараховуються на часткове погашення тіла кредиту (11600 3195,64) = 8404,36 грн. зменшення тіла кредиту. У період з 05.06.2024 року по 13.06.2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8404,36 грн, становив 27,98 грн (8404,36 х 13,5%/365 х 09 днів = 27,98). У період з 14.06.2024 року по 19.06.2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8404,36 грн, становив 17,96 грн (8404,36 х 13%/365 х 06 днів = 17,96). Проценти за вказаний період 45,94 грн (27,98+17,96) 19.06.2024 року відповідачем сплачено 2365,65 грн., з яких погашення 45,94 грн. процентів, залишок сплачених коштів 2319,71 грн., які зараховуються на часткове погашення тіла кредиту (8404,36 2319,71) = 6084,65 грн. зменшення тіла кредиту. У період з 20.06.2024 року по 30.06.2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6084,65 грн, становив 23,84 грн (6084,65 х 13%/365 х 11 днів = 23,84). 01 липня 2024 року [PERSON] додатково отримано 1 900 грн кредиту, відповідно тіло кредиту збільшилось до 7 984,65 грн. У період з 01.07.2024 року по 09.07.2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7984,65 грн, становив 25,59 грн (7984,65 х 13%/365 х 09 днів = 25,59). Проценти за період з 20.06.2024 по 09.07.2024 р. складають 49,43 грн. 09.07.2024 року відповідачем сплачено 3 398,15 грн., з яких погашення 49,43 грн. процентів, залишок сплачених коштів 3348,72 грн., які зараховуються на часткове погашення тіла кредиту (7984,65 3348,72) =4635,93 грн. У період з 10.07.2024 року по 12.12.2024 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4635,93 грн, становив 257,58 грн (4635,93 х 13%/365 х156 днів = 257,58). У період з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4635,93 грн, становив 70,30 грн (4635,93 х 13,5%/365 х 42 днів = 70,30). У період з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4635,93 грн, становив 77,35 грн (4635,93 х 14,5%/365 х 42 днів = 77,35). У період з 07.03.2025 року по 30.06.2025 року розмір нарахованих процентів, які мала сплачувати відповідач, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4635,93 грн, становив 228,37 грн (4635,93 х 15,5%/365 х 116 днів = 228,37). З 01 липня 2025 року проценти позивачем не нараховувались. Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання по сплаті кредиту та процентах, в результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту, яка складає 4635,93 грн., та процентам за користування кредитом нарахованих за обліковою ставкою НБУ складає 633,60 грн. (257,58+70,30+77,35+228,37), що в загальній суму становить 5269 грн. 53 коп. Посилання відповідача на те, що він погоджується що загальна сума процентів, яка підлягає погашенню складає 791,79 грн. суд не приймає до уваги, оскільки відповідач впродовж користування кредитом частково сплатила заборгованість, яка була спрямована на погашення процентів та частину основного кредиту, розмір сплачених відповідачем грошових коштів не оспорює позивач та підтверджується наданим до позову розрахунком заборгованості. В свою чергу, суд застосовуючи процентну ставку НБУ врахував сплачену суму відповідачем в рахунок заборгованості відповідно до вказаного вище розрахунку. Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, та, у зв`язку із частковим задоволенням позову, а саме на суму 5269 грн. 53 коп. із заявленої суми 59 739, 20 грн, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 224 грн. 97 коп. Вирішуючи питання про відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3ст.137 ЦПК України). Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надавалася правнича допомога адвокатом Дончаком Д.М. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом надано до суду: копію договору про надання правової допомоги №2-18/11/25 від 18.11.2025; копію акту прийому-передачі виконаних робіт №1 (наданих послуг) до договору №2-18/11/25 від 18.11.2025, який містить опис робіт (наданих послуг); ордер на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ; платіжна інструкція про оплату юридичних послуг за вказаним договором у розмірі 5400 грн.; фіскальний чек про оплату юридичних послуг за вказаним договором на суму 600 грн. До опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, зазначених у акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору допомоги №2-18/11/25 від 18.11.2025 року, в тому числі, входить: усна консультація, витрачено 1 година, вартість 600 грн. та складання відзиву, витрачено 6 годин, вартість 5400 гривень. Згідно ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому вважає, що витрати в сумі 6000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Враховуючи складність цієї справи, предмет спору, ціну позову, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на оплату правничої допомоги до 4000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг. Таким чином, вимоги відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенні, а саме стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Outcome: partial