Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. З позовної заяви вбачається, що 25.04.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ,зареєстрований 15 січня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Красноармійська Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №4. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2023 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно ,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку ,на кожну дитину, до досягнення повноліття ,тобто до [INFO] . На даний час син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися. Відповідно до довідки № 150 від 17.04.2025 року [PERSON] навчається на денному відділенні Білозерського професійного гірчого ліцею в групі №12/24 за професією електрослюсар підземний, гірник підземний з 06.09.2024 року. У зв`язку з навчанням не має постійного доходу і потребує матеріальної допомоги. Мати [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою і разом з дітьми проживає у будинку [ADDRESS] , ніде не працює ,тимчасових заробітків не вистачає на навчання та проживання. Відповідач [PERSON] як батько зобов`язаний утримувати дитину до завершення навчання. Враховуючи вищевикладене просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця , починаючи стягнення з часу звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином віку 23-х років. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 23.10.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху. 18.12.2025 року від позивача [PERSON] надійшла позовна заява з усунутими недоліками. Ухвалою суду від 19.12.2025 року справу призначено до судового розгляду на 06.02.2026 року. В судове засідання 06.02.2026 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Зінченко Г.В. не з`явилися, належним чином повідомлені, відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений через оголошення на веб сайті Судової влади України ,відзив на позов не надав, третя особа [PERSON] не з`явився ,належним чином повідомлений. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на навчання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] ( а.с.9). Відповідно до довідки №150 від 17.04.2025 року [PERSON] навчається на денному відділенні у Білозерському професійному гірничому ліцеї в групі № 12/24 за професією Електрослюсар підземний, гірник підземний з 06.09.2024 року (а.с.8). Мати [PERSON] - [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою і разом з дітьми проживає у будинку [ADDRESS] ( а.с.4,5). Відповідач [PERSON] допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, але згідно судового наказу від 06.12.2023 року Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] . ( а.с.7). Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина , який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, повнолітньому сину сторін [PERSON] , [INFO] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, мати ,позивач по справі являється внутрішньо переміщеною особою, офіційно ніде не працює , повнолітній син потребує матеріальної допомоги. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Повнолітній син відповідача продовжує навчання, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги; відповідач, в свою чергу, відзив на позов не надав є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, а саме, що з нього стягуються аліменти на іншу дитину сина [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією судового наказу від 06.12.2023 року ( а.с.7), враховує матеріальний стан повнолітнього сина, потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що повнолітній син навчається онлайн за дистанційною формою навчання ( а.с.8), тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково, а саме стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо необхідності покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина , який продовжує навчання, з врахуванням розміру заробітної плати відповідача та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2026 рік, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. При визначенні розміру аліментів, суд також виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Так, брати участь у матеріальних витратах зобов`язанні обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved