Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Відповідач уточнені позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Позивач на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 13.10.2025р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 03.12.2025 року на 09:15 год. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що дідусю позивача - [PERSON] , бабусі позивача - [PERSON] та дядькові позивача - [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № 176 про право власності на житло в рівних долях кожному, тобто по 1/3 частині кожному. [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиними спадкоємцем першої черги після його смерті були: дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині не було. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, його дружина [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі її заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 341/10. А його діти: [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами про відмову від спадщини. Таким чином, бабуся позивача - [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири та не заявила про відмову від неї . Однак, за життя вона не встигла оформити спадщину юридично. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири [ADDRESS] (1/3 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності, 1/3 частину прийняла після смерті чоловіка.) На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті були її діти: [PERSON] (дядько позивача), [PERSON] ( батько позивача). У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, батько позивача - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі його заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 119/12. Син спадкодавця [PERSON] на момент відкриття спадщини, проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , про що свідчить відмітка в будинковій книзі, тобто прийняв спадщину шляхом проживання із померлим на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] прийняли спадщину у вигляді 2/3 частини квартири (тобто по 1/3 частині кожному) та не заявили про відмову від неї . Однак, за життя вони не встигли оформити спадщину юридично. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті матері [PERSON] ) На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиними спадкоємцем першої черги після його смерті були: відповідач [PERSON] (дружина) та його донька - позивач [PERSON] . У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, після смерті батька, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі її заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 217/18. Дружина спадкодавця відповідач [PERSON] на момент відкриття спадщини, проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , про що свідчить довідка Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 22.05.2025р., проте вона на спадщину не претендує та не заперечує щоб спадщину оформила позивач на своє ім`я. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого батька та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, після померлого [PERSON] спадщину прийняла його дружина та не заявила про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку вона прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON] та кожному відійшло по 1/3 частини квартири. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 1/3 частини квартири в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняла його донька позивач [PERSON] . Однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки в наданих державному нотаріусу після померлого батька були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved