Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-БАНК», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2021 у розмірі 59 254, 67 грн., яка виникла станом на 06.10.2025 року та складається з наступного: 50 994,21 - заборгованість за тілом кредиту; 8 260,46 грн. - заборгованість по відсоткам, а також позивач просить стягнути на його користь понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позову вказує на те, що 26.08.2021 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Разом з тим, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.10.2025 має заборгованість у загальному розмірі 59 254,67 грн. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT «Акцент-Банк». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 14.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справа призначена до розгляду з повідомленням сторін. Сторони належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, зокрема ухвалами суду від 16.12.2025 та від 07.01.2026 явка повноважних представників сторін та відповідача визнана судом обовязковою. Представник позивача в режимі відеоконференцзв`язку вимоги позовної заяви підтримав повністю, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, натомість подав відзив, у якому позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначає, що: позивачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, оскільки заява анкета не містить зазначення будь-якого кредитного ліміту, відсоткової ставки, видачу кредитної або дебіторської картки, відсутня інформація про відкриття рахунку, номер рахунку, а підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про узгодження сторонами погодження істотних умов договору; долучений позивачем розрахунок заборгованості не підписаний повноважною особою, а відтак, не може вважатись належним та допустимим доказом у справі; долучений позивачем розрахунок не визнається відповідачем як по формі, так і по змісту нарахувань, тощо. У відповіді на відзив позивач спростовує доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, з підстав, які фактично тотожні позовним вимогам. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 26.08.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] засвідчив, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифам, Паспортом споживчого кредиту та до укладення цього договору йому повністю надана інформація про фінансові послуги, у відповідності до ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 26.08.2021 [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена». Згідно довідки за картками, [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] строком дії до квітня місяця 2028 року; №5169155112476229 строком дії до грудня місяця 2031 року. З довідки за лімітами вбачається, що клієнт [PERSON] за період з 26.08.2021 по 06.10.2025 неодноразово змінював розмір кредитного ліміту за кредитним договором №б/н від 26.08.2021, а саме: 09.10.2023 кредитний ліміт 2 000 грн., 16.09.2024 - 10 000 грн., - 2 000грн.; 03.11.2024 - 12 000грн., 03.12.2024 - 22 000грн., 13.01.2025 - 50 000грн., 02.02.2025 - 28 600грн., 12.02.2025 - 28 276грн., 15.02.2025 - 27 814грн., 18.02.2025 - 27 704грн., 18.02.2025 - 51 000 гривень. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2021, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 06.10.2025 року становить 59 254,67 грн. та складається з: 50 994, 21грн. - заборгованість за кредитом; 8 260,46грн. - заборгованість по відсотках. У матеріалах справи також міститься виписка по картці [PERSON] у якій за період 26.08.2021- 06.10.25 сума витрат склала - 137 014,52 грн., сума зарахувань - 77 930,84грн., сума комісій - 1 590,85грн., сума кешбеку - 191,01 гривня. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У анкеті-заяві позичальника від 26.08.2021 процентна ставка не зазначена, тобто між сторонами відсутня згода щодо істотних умов договору, зокрема розміру відсотків у якості плати за користування грошовими коштами, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вказаного банком у розрахунку розміру відсотків за користування коштами. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути також заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2021 року, також посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Проте суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила і саме у вказаній редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відтак, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.а-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.08.2021року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також підкреслює, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Також обґрунтовуючи свої вимоги банк посилався на паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування та який 26.08.2021 підписаний відповідачем [PERSON] . Зі змісту паспорту слідує (розділ 7), що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування. Анкета-заява, яка підписана [PERSON] 26.08.2021, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлений з відсотками, які йому можуть бути нараховані. Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у Закону України «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)). З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоб відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі. Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановивши вказані обставини під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» відсотків за користування кредитними коштами суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 26.08.2021. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Однак, вищенаведені обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті. З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (карткою) та вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором протягом періоду кредитування. Виходячи з наведеного, суд вважає, що надана банком виписка по рахунку та розрахунок є належним доказом та свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Доказів повернення кредитних коштів відповідачем суду не надано. Контррозрахунку заборгованості відповідачем до матеріалів справи не долучено. Даних на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять. Ураховуючи вимоги статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких підстав позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню в розмірі 50 994,21 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 50 994, 21грн., а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial