Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі Товариство) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 2 5). На підставі укладеного 30 квітня 2025 року договору про надання коштів у кредит № 71493484 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надано [PERSON] кредит в сумі 9 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, строком на 30 днів до 29 травня 2025 року. На підставі додаткових угод строк кредитування [PERSON] продовжено до 12 липня 2025 року та змінено фіксовану процентну ставку з 0,275 % на 1 %. Позичальник грошові зобов`язання за договором (щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії) належним чином не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість. На підставі договору факторингу, право вимоги за кредитним договором від 30 квітня 2025 року № 71493484 перейшло до позивача. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16 230,31 грн. (що станом на 04 листопада 2025 року складається з заборгованості за основним зобов`язанням 6 201,38 грн., заборгованості за процентами 4 213,94 грн., заборгованості за процентами за понадстрокове користування 4 464,99 грн., комісії за надання кредиту 1 350 грн.) Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 30 квітня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 71493484 (далі кредитний договір), відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 9 000 грн. на строк 30 днів до 29 травня 2025 року, зі сплатою згідно п.2.2.3 договору процентів за фіксованою ставкою 0,275 %, що нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п. 2.5 договору), процентів за понадстрокове користування кредитом 4 %, що нараховуються за кожен день користування кредитом за понадстрокове користування (п. 10.5.1, п. 2.2 договору). Пролонгація договору, згідно з його п. 7.1, здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами. Згідно з додатковими угодами від 29 травня 2025 року № 15046105, від 28 червня 2025 року № 15249242 до договору про надання коштів у кредит № 71493484, сторони домовились про продовження строку кредитування до 12 липня 2025 року та про зміну розміру денної процентної ставки 1,00 % на день (п. 2.1 додаткових угод). Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. [PERSON] кредит у розмірі 9 000 грн. одрежав 30 квітня 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «ТАСКОМБАНК» про переказ коштів. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії, внаслідок чого, відповідно до розрахунку, станом на 16 жовтня 2025 року допустив заборгованість в сумі 16 230,31 грн., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 6 201,38 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими за період з 30 квітня 2025 року до 12 липня 2025 року, 4 464,99 грн., комісії за надання кредиту 1,350 грн., заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, нарахованими за період з 13 липня 2025 року до 30 липня 2025 року, 4 464,99 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а останній користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором суд визнає обґрунтованим. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) укладено договір факторингу № 16/10-25 (разом із реєстром прав вимоги), згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно з договором № 71493484. Як встановлено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати сплати відповідачем заборгованості. Відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить стягнути на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу 4 500 грн. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 1). В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, укладений між Товариством та адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги. Згідно з договором, витягом з акту приймання-передачі, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з боржника [PERSON] складення позовної заяви, вивчення матеріалів справи та підготовка запитів і клопотань справи становить 4 500 грн. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved