Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

09.01.2026 представник позивача звернувся до суд із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, що зареєстрований 11.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1051. В обґрунтування позову представник позивача зазначив про те, що від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тривалий час сторони не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Причиною розірвання шлюбу, як зазначає представник позивача, є різні погляди сторін на сімейне життя, відсутність взаємної підтримки та розуміння, що призвели до остаточного розпаду сім`ї, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 12.01.2026 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, представник позивача будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника позивача через систему «Електронний суд» 04.02.2026 року подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, але 05.02.2026 через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1051 (а.с. 4). В період шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Представник позивача стверджує, що протягом тривалого часу сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві від 05.02.2026 про розгляд справи за його відсутності обставини викладені в позові не заперечив. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки заяви по суті справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові зникло, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в своїх заявах суду, жоден з них не висловив бажання збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Під час державної реєстрації шлюбу позивач не змінювала своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 665,60 грн, а інша частина в розмірі 665,60 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved