Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІННОВА ФІНАНС» (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором надання грошових коштів у позику №2638300124 від 06.01.2024 у розмірі 18 973,80 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів у позику №2638300124, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування на банківський рахунок, на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконав умови договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 18 973,80 грн., яка складається з: 2000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 16973,80 грн. заборгованість за процентами. Відповідач відзиву на позов не надав. Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились. Позивач у позові просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 01.07.2025 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.55). Ухвалою судді від 11.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.59-60). Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачі також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України» (а.с.64, 66). Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, на підставі ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено Договір про надання грошових коштів у позику №2638300124, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2000,00 грн. шляхом перерахування на банківський рахунок, на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконав умови договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 18 973,80 грн., яка складається з: 2000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 16973,80 грн. заборгованість за процентами. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, в передбачений умовами договору строк кредитні кошти не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість відповідача становить 18 973,80 грн., яка складається з: 2000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 16973,80 грн. заборгованість за процентами. Відповідачем факт отримання та не повернення грошових коштів за вказаним договором не спростовано, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжної інструкції №33 від 17.06.2025 (а.с.1) позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі.

Outcome: approved