Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом у якому посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3, 82 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійський район, Одеської області, зареєстрованої 24.02.2015 року, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038644, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською радою на підставі рішення ХІVсесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128, кадастровий номер: 5122310100:01:001:0586. 16.06.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 672 та № 675, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину відповідно до яких, [PERSON] успадкував 2/3 частини, а [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки площею 3, 82 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійський район, Одеської області, кадастровий номер: 5122310100:01:001:0586. Лишу у 2025 році, позивачі знайшли копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 906442, виданого 26.04.2006 року Кілійською райдержадміністрацією, відповідно до якого [PERSON] на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01.02.2006 року по справі № 2-1372/05 належала земельна ділянка площею 1, 91 га, кадастровий номер : 5122310100:01:007:0002, яка розташована за адресою: Кілійська міська рада Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, позивачі звернулися до суду. Просять суд визнати за ними право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивачі в судове засідання не з`явились, в позові просили здійснити розгляд справи без їх участі, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.09.1989 року м. Кілія райвідділ ЗАГС Одеської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 277. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 13.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 116. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 28.04.1987 року м. Кілія райвідділ ЗАГС вбачається, що [PERSON] народився [INFO] батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 151. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03.07.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 150. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 699. 25.04.2016 року до приватного нотаріусу Кілійського районного нотаріального округу Одеської області надійшла заява за вх. № 108, відповідно до якої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 16.06.2016 року до приватного нотаріусу Кілійського районного нотаріального округу Одеської області надійшла заява [PERSON] за вх. № 187, відповідно до якої [PERSON] приймає спадщину, яка залишилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 16.06.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 672 та № 675, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину відповідно до яких, [PERSON] успадкував 2/3 частини, а [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки площею 3, 82 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійський район, Одеської області, кадастровий номер: 5122310100:01:001:0586. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 906442, виданого 26.04.2006 року Кілійською райдержадміністрацією, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01.02.2005 року по справі № 2-1372/05 належала земельна ділянка площею 1, 91 га, кадастровий номер : 5122310100:01:007:0002, яка розташована за адресою: Кілійська міська рада Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, які спадщину прийняли та отримали свідоцтва про право на спадщину на відповідну частину спадкового майна. Інший спадкоємець спадщину не прийняв та не бажає оформлювати спадщину, що вбачається з поданої заяви про визнання позовних вимог. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті батька прийняв, є спадкоємцем за законом першої черги, спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки дійсно належало спадкодавцю, інші спадкоємці від спадщини відмовляються, відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved