Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати недійсним рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 № 57/78 «Про передачу гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] »; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 79063571 від 23.05.2025 реєстратора Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Білай О.П. про державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0368 га, кадастровий номер 2310100000:07:080:0118 за [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2005 у справі № 2-5038/05. Поряд з її домоволодінням на суміжній земельній ділянці за адресою [ADDRESS] , знаходиться домоволодіння належне [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4 відповідно), яке належить їм на праві спільної часткової власності, яке зареєстроване на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЗП141183531837, від 25.09.2017. Договір № 3854.К купівлі-продажу нерухомості від 15.08.1996 укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості, на підставі якого позивачі придбали житловий будинок [ADDRESS] , нотаріально не посвідчений відтак не може вважатись правовстановлюючим документом. Між позивачем та відповідачами 2,3,4 наявний тривалий спір про межу земельної ділянки належної відповідачам, зокрема: - У 2017 році відповідачі зверталися до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до позивача з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним їм об`єктом нерухомості і земельною ділянкою під ним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. - У вересні 2023 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до позивача з вимогою про захист прав власності припинення порушення правил добросусідства, та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Справа № 336/9710/23 на даний час перебуває на розгляді в суді першої інстанції, рішення не ухвалене. В судовому засіданні від 25.06.2025 у справі № 336/9710/23, відповідачі надали в якості доказів: - копію Рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 № 57/78 про передачу їм у власність земельної ділянки. - копії Витягів з державного реєстру речових прав від 23.05.2025 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:07:080:0118. З чого на думку позивача вбачається, що в період розгляду судом у справі № 336/9710/23 чергового спору про межі користування суміжними земельними ділянками, Запорізькою міською радою було надано відповідачам 2,3,4, у власність земельну ділянку, щодо меж якої наявний судовий спір, який остаточно не вирішений судом. Позивач вважає, що про наявність спору що перебуває на розгляді суду, Запорізька міська рада не була повідомлена відповідачами 2,3,4 відтак не мала можливості оцінити вплив цього спору на права та обов`язки сторін щодо земельної ділянки наданої у власність, відтак винесла передчасне рішення, яке надає юридичні переваги відповідачам 2,3,4 у вирішенні спору у справі № 336/9710/23, та порушує принцип рівності у набутті земельної ділянки у власність. Позивач вказує, що згідно вищезазначеної інформації вона набула право власності на своє домоволодіння на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2005 у справі № 2-5038/05, тобто у тих межах які існували на час ухвалення рішення та не змінилися до даного часу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц встановлено, що [PERSON] проживає за своєю адресою з 1972 року, і з того часу спірний паркан не переносився. Що фактично вказує на те, що існуючі межі землекористування виникли ще задовго до того як відповідачі 2,3,4 набули право власності на своє домоволодіння, і свого часу придбаваючи його вони не могли не знати про існуючі межі землекористування і відповідно погоджувалися з існуючими межами під час придбання будинку. В той же час, відповідачі 2,3,4 у відповідності до вимог закону, набули право власності на своє домоволодіння [INFO] , тобто у той час коли фактичні межі землекористування вже склалися (був наявний спірний паркан) який був збудований ще до 1972 року при іншому власнику який фактично не заперечував проти його наявності, з урахуванням його розміщення, було облаштовано розміщення воріт для заїзду у двір домоволодіння позивача. Зазначене вказує, що фактично на час набуття відповідачами 2,3,4 прав на своє домоволодіння межі землекористування вже фактично були сформовані, мали сталий характер, та ніким не оспорювались. На момент придбання свого домоволодіння відповідачі 2,3,4 мали можливість оглянути як саме нерухоме майно так і земельну ділянку на якій воно знаходиться в існуючих межах, та придбали її без будь яких заперечень, тим самим визнаючи її межі у тому числі і спірного паркану. Таким чином, з урахуванням сталого (сформованого ще попередніми власниками майна) порядку користування земельними ділянками та розміщеним на ньому нерухомим майном (що за змістом є юридичним фактом), що підтверджений відповідними судовими рішеннями, зокрема: рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2005 у справі № 2-5038/05; рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц, позивач має «правомірні очікування» на сталий порядок користування своєю власністю та земельною ділянкою на якій знаходиться це нерухоме майно, та як наслідок можливість отримати земельну ділянку у цих межах у власність (майнове право). Рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 № 57/78 передано у спільну часткову власність відповідачам 2,3,4 земельну ділянку площею 0,0368 га, зовнішні межі якої передбачають перенесення паркану в сторону земельної ділянки позивача та як наслідок, - закриття проїзду у її двір. При цьому, рішення винесене під час наявного спору про межі земельної ділянки між позивачем та відповідачами 2,3,4 який був ініційований ними (справа № 336/9710/23 перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя) та відсутності узгодження меж земельної ділянки з позивачем, про що свідчить відсутність її підпису на відповідному акті який надавався до Запорізької міської ради. Рішенням № РВ-7100131262025 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 30.07.2025, Державним кадастровим реєстратором відмовлено позивачу у державній реєстрації земельної ділянки яка знаходиться під її домоволодінням, у зв`язку з перетином її ділянки з ділянкою кадастровий номер 2310100000:07:080:0118 (співпадання площі на 1.2867) яку згідно оскаржуваного рішення було надано у власність відповідачам 2,3,4. Згідно доданої до Рішення про відмову, схеми перетину, вбачається що місцем перетину є спірна частина земельної ділянки, в рамках справи № 336/9710/23. Таким чином, внаслідок прийняття спірного рішення, відповідачам 2,3,4 була передана у власність земельна ділянка яка знаходиться під заїздом до двору позивача, що матиме наслідком порушення її права: - на вільний доступ до свого домоволодіння та користування ним, шляхом безперешкодного проїзду транспортом (право на доступ до власності); - невиправдане обмеження права проїзду; - порушення права позивача на набуття у власність тієї частини земельної ділянки яка знаходиться під заїздом; - порушення права позивача на рівний доступ до набуття права власності на земельну ділянку розміщену під її домоволодінням. Так, як нею набуто право власності на домоволодіння розміщене за адресою [ADDRESS] , на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.10.2005 у справі № 2-5038/05, який був побудований на земельній ділянці площею 416 кв.м. наданої на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 24.07.1959, у тих межах які існували на час ухвалення рішення (розміщення нерухомого майна, допоміжних споруд, паркану, воріт, облаштування проходу, заїзду до двору) та не змінилися до даного часу, вважає, що у неї виникли «правомірні очікування» на набуття у власність земельної ділянки яка знаходиться під домоволодінням у існуючи його межах. Формування земельної ділянки відповідачів 2,3,4 було здійснено на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.04.2019 виготовленого ФОП [PERSON] (надалі Технічна документація). З урахуванням Рішення № РВ-7100131262025 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 30.07.2025, позивач стверджує, що Технічна документація відповідачів 2,3,4 виготовлена з порушенням її прав на земельну ділянку яка знаходиться під її домоволодінням, так як має місце перетин земельних ділянок, який свідомо чи з необачності був залишений поза увагою, та мав бути наслідком відмови у реєстрації земельної ділянки відповідачів у Державному земельному кадастрі. Формування земельної ділянки відповідачів 2,3,4 відбувалося в умовах тривалого спору про її межі, який полягає у незгоді відповідачів зі сталими межами землекористування, які утворилися задовго до того (до 1972 року) як вони набули у власність своє домоволодіння. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц та підтверджує факт наявності тривалого спору про межі суміжних земельних ділянок. З урахуванням сталих меж землекористування було встановлено ворота та облаштовано заїзд до двору позивача, який також існував задовго до придбання відповідачами свого домоволодіння (до 1972 року). Зазначене давало позивачу «правомірні очікування» на набуття у власність земельної ділянки на якій облаштований заїзд до подвір`я її домоволодіння, так як по іншому він не може бути облаштований. При виготовленні технічної документації на встановлення меж та формуванні земельної ділянки, відповідачі 2,3,4 приховали факт наявності судового рішення, та наявності спору про межі. Відсутність акту погодження меж з позивачем в матеріалах технічної документації свідчить, що на час її виготовлення, питання обґрунтованого встановлення межі не було вирішено, що вказувало на наявність спору, вирішення якого мало передувати наданню земельної ділянки у власність, з урахуванням справи № 336/9710/23. При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення, Запорізька міська рада не була повідомлена на про наявність судового спору про межу земельної ділянки яка надавалася у власність, який перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя справа № 336/9710/23, а також раніше ухвалені судові рішення з цього питання, зокрема рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі №336/4617/16-ц, що в цих умовах виключало можливість винесення рішення до набуття чинності судовим рішенням по Зазначене вище свідчить, на її думку, про неправомірність дій відповідачів 2,3,4 при формуванні земельної ділянки яку вони набули у власність на підставі оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22.08.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується, в строк не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі (т. 1 а.с. 87). 01.09.2025 відповідачем 1 [PERSON] , в особі представника адвоката Стариченко М.П., подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, вказує, що Запорізька міська рада була обізнана з тривалим конфліктом між [PERSON] та сімейством Рубців, зокрема і з наявністю судової справи № 336/9710/23. Так, протягом останніх п`яти років відповідачі 2,3,4 декілька разів звертались до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо прийняття рішень відносно систематичних порушень їх прав на мирне володіння майном з боку [PERSON] . Відповідно до відповіді районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району за № Р-291-637 від 09.06.2023 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не сформована, кадастровий номер не присвоєно, а тому з відповідним позовом необхідно звернутися до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Згідно з відповіддю районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району за № Р-444-800 від 18.07.2023 рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для вирішення спірного питання між сусідами, адже районні адміністрації не мають важелів впливу щодо спірних питань меж земельної ділянки між сусідами. Більше того, районна адміністрація ЗМР по Шевченківському району, яка є структурним підрозділом Запорізької міської ради, залучена до участі у справі № 336/9710/23, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог та має доступ до всіх документів в межах провадження. Відповідно до п. 1.2, 1.2 Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 07.12.2022 № 76, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району є виконавчим органом Запорізької міської ради в районі міста. Районна адміністрація підзвітна і підконтрольна міській раді, підпорядкована виконавчому комітету міської ради, міському голові. Таким чином, про наявний між Позивачкою та сімейством Рубців спір, Запорізькій міській раді було добре відомо. По-друге, прийняте рішення Запорізької міської ради № 57/78 від 30.04.2025 є цілком законним і не може порушувати будь-які права позивача. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0368 га, кадастровий номер 2310100000:07:080:0118. Для розробки технічної документації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідачі 2,3,4 ще у 2019 році звернулись до ФОП [PERSON] , якою було встановлені межові знаки та встановлено межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , виготовлена вся технічна документація. Після розроблення технічної документації ФОП [PERSON] сімейство Рубців звернулись із заявою до державного реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської К.В. для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 24.03.2020 відповідачам 2,3,4 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру із вказівкою на необхідність підписати акт встановлення та погодження меж з суміжними землекористувачами про [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі № 280/4694/20 апеляційну скаргу задоволено, рішення Запорізького окружного адміністративного суду скасовано та позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської Ксенії Василівни від 24.03.2020 № РВ-2300919982020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Зобовязано державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської Ксенії Василівни внести відомості до Державного земельного кадастру згідно поданої заяви від 11.03.2020 (реєстраційний номер ЗВ-9702357142020) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , до Державного земельного кадастру. Тобто, всі документи, розроблені ФОП [PERSON] були законними та такими, що відповідали чинному законодавству, що було встановлено рішенням суду. В даному випадку, цей факт не потребує доказування, він є преюдиційним. 06.04.2021 Кадастровий номер був присвоєний відділом у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 10.04.2019, розробленою ФОП [PERSON] . В грудні 2021 року відповідачі 2,3,4 звернулись до Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради із заявою та доданими до неї документи для приватизації земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07:080:0118 за адресою: [ADDRESS] . У підсумку, після 4-х річної тяганини, рішенням Запорізької міської ради від 30.04.2025 № 57/78 передано у спільну часткову власність відповідачам 2,3,4 земельну ділянку площею 0,0368 га, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . При цьому, Запорізька міська рада в силу законодавства не могла відмовити у передачі земельної ділянки відповідачам 2,3,4, оскільки діяла на виконання рішення відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, яким було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Це рішення мало преюдиційне значення для Запорізької міської ради та ніколи не оспорювалося позивачкою ні в судовому ні в адміністративному порядку. По-третє, посилання позивача на те, що з нею, як землекористувачем суміжної земельної ділянки не були погоджені її межі, й те що остання не підписувала акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), є повністю безпідставними, оскільки [PERSON] сама відмовилася підписувати акт встановлення та погодження меж. Під час виготовлення технічної документації, відповідачі 2,3,4 неодноразово намагалися узгодити з позивачкою межі їхніх земельних ділянок, проте [PERSON] відмовилася підписати акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.04.2019. При цьому, у вказаному акті від 17.04.2019 містяться підписи та зазначення відмови від підпису власників/користувачів суміжних земельних ділянок зокрема, власник/користувач суміжної ділянки: Б-В по [ADDRESS] [PERSON] від підписання акту відмовилася. Крім того, у вказаному акті від 17.04.2019 міститься і підпис голови квартального комітету № 114 Шевченківського р-ну. Зазначене свідчить про те, що власники/користувачі суміжних земельних ділянок були сповіщені про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 17.04.2019 за адресою: [ADDRESS] . Більше того, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі № 280/4694/20, було встановлено, що стаття 198 Земельного кодексу України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із аналізу вказаної статті Земельного кодексу України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Таким чином, [PERSON] було належним чином повідомлено та надано можливість підписати вищезгаданий акт встановлення та погодження меж земельної ділянки. Отже, Запорізька міська рада приймаючи рішення від 30.04.2025 № 57/78 діяла у повній відповідності з законодавством та врахувала всі фактичні обставини. По-четверте, посилання позивачки на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц є безпідставним, адже обставини цієї справи не мають жодного відношення до сьогоднішнього спору між [PERSON] та сімейством Рубців. Тому, рішення № РВ-7100131262025 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 30.07.2025 було цілком правомірним. У підсумку, ні Запорізька міська рада ні сімейство Рубців, прав та інтересів Позивачки ніколи не порушували, а позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. З огляду на вищевикладене, відповідач 2 просить суд у задоволення позовної заяви [PERSON] до Запорізької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити у повному обсязі, стягнути на її користь, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу. 02.09.2025 до суду від представника відповідача 2 Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Запорізька міська рада не погоджується із заявленими позовними вимогами [PERSON] та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що Рішенням Запорізької міської ради № 58/78 від 30.04.2025 «Про передачу гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] » передано відповідачам 2 (далі Рішення). Відповідно до п. 1 Рішення, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Згідно до п. 2 Рішення, затверджено розмір земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0368 га та встановити зовнішні межі згідно з планом, що додається до земельної документації за рахунок земельної ділянки, розмір якої зареєстрований орендним підприємством № 3 «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації». У пункті 3 Рішення визначено передати співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність (згідно часток на житловий будинок без визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)), земельну ділянку (кадастровий номер 310100000:07:080:0118) загальною площею 0,0368 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд (присадибна ділянка) 02.01) по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) таким чином: - гр. [PERSON] площею 0,0122 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га); - гр. [PERSON] площею 0,0123 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га); - гр. [PERSON] площею 0,0123 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га). Наразі, вказане рішення виконало свою дію, так як ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. При винесенні оскаржуваного рішення від 30.04.2025 № 57/78 Запорізька міська рада виходила виключно із наданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] , яку було розроблено суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій» (ст. 26 Закону), а тому, міська рада діяла виключно у спосіб та у межах визначених Конституцією та Законами України. Окрім того, виходячи із змісту позовної заяви гр. [PERSON] по справі № 335/7812/25, остання зазначає один із головних аргументів, що з її боку не було погоджено межі земельних ділянок наданих на праві власності гр. гр. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , про що в акті погодження від 17.09.2019 відсутній її підпис. При цьому, позивач зазначає, що фактично в зазначених умовах винесенням оскаржуваного рішення, яким Відповідачам 2,3,4 була передана земельна ділянка на якій розміщена частина воріт та заїзду до домоволодіння позивача, Запорізька міська рада започаткувала новий спір, про усунення перешкод у користуванні її власністю, що також є неприпустимим, так як порушує принцип «належного урядування», та має певний вплив на рішення суду по справі № 336/9710/23, надаючи юридичну перевагу стороні позивачів надавши предмет спору їм у власність, у той же час, як чинне законодавство декларує громадянам України рівні умови в набутті права власності на землю. Відповідач звертає увагу на те, що у Запорізькому окружному адміністративному суді перебувала на розгляді справа №280/4694/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до держаного кадастрового реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської Ксенії Василівни, третя особа Фізична особа-підприємець [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення від 24.03.2020 № РВ-2300919982020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та про зобов`язання відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру згідно поданої заяви від 11.03.2020 (реєстраційний номер ЗВ-9702357142020) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , до Державного земельного кадастру. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 було відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог. Позивачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржили його в апеляційному порядку. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було задоволено повністю, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 280/4694/20 скасовано. Вважають, що дії Запорізької міської ради є законними, а вимоги позивача у позові безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Тому, Запорізька міська рада просить відмовити повністю у задоволенні позовної заяви [PERSON] . 08.09.2025 позивачем [PERSON] , в особі адвоката Попова В.Г., подано до суду відповідь на відзиви відповідачів. 09.09.2025 відповідачем 2 [PERSON] , в особі представника [PERSON] , подано до суду заперечення на відповідь на відзив у справі. 17.09.2025 відповідачем 1 Запорізькою міською радою подані до суду додаткові пояснення у справі. Ухвалою суду від 11.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав та мотивів викладених у ньому, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача 1 Запорізької міської ради проти позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідачів 2,3,4 проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити повністю, з підстав та мотивів кладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0368 га, кадастровий номер 2310100000:07:080:0118. 30.04.2025 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 58/78 «Про передачу гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] » (далі Рішення). Відповідно до п. 1 Рішення, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Згідно до п. 2 Рішення, затверджено розмір земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0368 га та встановити зовнішні межі згідно з планом, що додається до земельної документації за рахунок земельної ділянки, розмір якої зареєстрований орендним підприємством № 3 «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації». У пункті 3 Рішення визначено передати співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність (згідно часток на житловий будинок без визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)), земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:07:080:0118) загальною площею 0,0368 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд (присадибна ділянка) 02.01) по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) таким чином: - гр. [PERSON] площею 0,0122 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га); - гр. [PERSON] площею 0,0123 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га); - гр. [PERSON] площею 0,0123 га, що складає 1/3 частки (від загальної площі присадибної ділянки 0,0368 га). За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1, 5 ст. 16, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються регулювання земельних відносин відповідно до закону. Згідно норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада є органом місцевого самоврядування, який працює колегіально в сесійному порядку, а рішення приймаються шляхом голосування більшістю голосів. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Згідно статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Окрім цього, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх Обтяжень». Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Окрім того, статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до положень ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Окрім того, ч. 1 ст. 78 ЗК України визначено поняття «право власності на землю» це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, вказаного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Тобто, законодавством чітко регламентовано порядок приватизації земельних ділянок та їх оформлення. Саме землі комунальної власності надаються у приватну власність або постійне користування громадянам України лишень через рішення органу місцевого самоврядування, яке в свою чергу є актом індивідуальної дії. Окрім того, частиною 6 статті 118 ЗК України визначено чіткий порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою (ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про землеустрій»). Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Згідно ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Ухвалюючи рішення від 30.04.2025 № 57/78 Запорізька міська рада виходила виключно із наданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] , яку було розроблено суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій» (ст. 26 Закону), а тому, міська рада діяла виключно у спосіб та у межах визначених Конституцією та Законами України. Згідно статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Статтею 140 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відсутня така підстава, як визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання державного акта недійсним у зв`язку із скасуванням рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано цей акт. Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 21.11.2019 по справі № 918/194/19. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому така особа, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 № 57/78 про передачу у спільну часткову власність відповідачам 2,3,4 земельної ділянки площею 0,0368 га, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є законним. У Запорізькій міській раді були відсутні підстави для відмови у передачі відповідачам 2,3,4 земельної ділянки, оскільки діяла на виконання рішення відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, яким було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] вказує, що нею не було погоджено межі земельних ділянок наданих на праві власності гр. гр. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить акт погодження від 17.09.2019, в якому відсутній її підпис. При цьому, позивач зазначає, що фактично в зазначених умовах винесенням оскаржуваного рішення, яким Відповідачам 2,3,4 була передана земельна ділянка на якій розміщена частина воріт та заїзду до домоволодіння позивача, Запорізька міська рада започаткувала новий спір, про усунення перешкод у користуванні її власністю, що також є неприпустимим, так як порушує принцип «належного урядування», та має певний вплив на рішення суду по справі № 336/9710/23, надаючи юридичну перевагу стороні позивачів надавши предмет спору їм у власність, у той же час, як чинне законодавство декларує громадянам України рівні умови в набутті права власності на землю. Встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала на розгляді справа № 280/4694/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до держаного кадастрового реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської Ксенії Василівни, третя особа Фізична особа-підприємець [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення від 24.03.2020 №РВ-2300919982020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та про зобов`язання відповідача внести відомості до Державного земельного кадастру згідно поданої заяви від 11.03.2020 (реєстраційний номер ЗВ-9702357142020) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , до Державного земельного кадастру. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було задоволено повністю, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 280/4694/20 скасовано. В ході розгляду справи в апеляційній інстанції, судом було встановлено, що в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.04.2019 відсутні відомості про нез`явлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, а навпаки містяться відмітки про те, що власники (користувачі) суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , відмовились від підпису. Колегія суддів звернула увагу на те, що факт нез`явлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок не є тотожним факту відмови останніх від підпису, що у свою чергу спростовує висновки суду першої інстанції про необхідність доказування Позивачем факту належного повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, які не з`явились, про час проведення вищезазначених робіт. Більше того, суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що стаття 198 Земельного України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із аналізу вказаної статті Земельного кодексу України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. У постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив наступне, що згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Тобто, всі документи, розроблені ФОП [PERSON] були законними та такими, що відповідали чинному законодавству, що було встановлено рішенням суду. Адже в даному випадку, цей факт не потребує доказування, він є преюдиційним. 06.04.2021 Кадастровий номер був присвоєний відділом у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 10.04.2019, розробленою ФОП [PERSON] . В грудні 2021 року відповідачі 2,3,4 звернулись до Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради із заявою та доданими до неї документи для приватизації земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07:080:0118 за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування відповідальні за дотримання законності та реалізацію наданих повноважень, однак вони не є стороною приватних конфліктів між фізичними особами і не зобов`язані утримуватися від здійснення своїх повноважень через цивільний спір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 у справі № 580/168/16-ц зазначила, що підписання акта погодження меж є допоміжною стадією та не є обов`язковою умовою для прийняття рішення органом місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно, наявність цивільного спору між суміжними власниками або землекористувачами не може бути підставою для відкладення рішення ради. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (постанова Верховного суду від 09.12.2024 у справі № 357/4295/22). Більш того, посилання позивачки на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 у справі № 336/4617/16-ц є безпідставним, адже обставини цієї справи не мають жодного відношення до сьогоднішнього спору між [PERSON] та відповідачами, оскільки станом на 2017 рік (час розгляду справи № 336/4617/16-ц), земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , ще не була сформована, технічної документації на той момент ще не було виготовлено, кадастровий номер не був присвоєний, тому рішення у справі № 336/4617/16-ц не може мати жодного преюдиційного значення у даній справі, адже обставини з того часу змінилися. До 2025 року [PERSON] не зверталась для розроблення технічної документації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер не отримувала. Твердження Позивача щодо передчасності рішення та нібито впливу наявного спору не мають правової підстави і підлягають відхиленню, оскільки наявність спору про паркан і проїзд, який вирішується у межах справи № 336/9710/23 не може бути підставою для скасування рішення Запорізької міської ради. Таким чином, рішення Запорізької міської ради № 58/78 від 30.04.2025 прийнято у межах наданих повноважень, із дотриманням процедур та вимог законодавства та скасуванню не підлягає. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що оскільки позивачем не доведено, з уваги на наявні в матеріалах справи докази, порушення її прав, а тому позов, який не знайшов свого підтвердження в суді, і задоволенню не підлягає. Згідно із ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed