Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Працевитий Г.О. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпра з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що 09.07.2010 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час спільного проживання у сторін народились син, [PERSON] , [INFO] , та донька, [PERSON] , [INFO] . 29.06.2016 рішенням Ружинського районного суду Житомирської області у справі №291/563/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишились проживати з матір`ю - позивачем, а відповідач після розлучення не приймає участі в житті дітей, на зв`язок не виходить і теперішнє його місцезнаходження позивачу невідоме. Позивач повністю займається вихованням сина та доньки, відповідач разом з дітьми не проживає, не намагається спілкуватись з ними, не цікавиться їх життям. [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не піклується про стан здоров`я, моральне, фізичне, психічне виховання, а також про духовний розвиток дітей. Відповідача не цікавлять матеріально-побутове забезпечення дітей. З огляду на це, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав. [PERSON] та її представник позов підтримали та просили задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради надав заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні суд заслухав думку дітей [PERSON] та [PERSON] , які повідомили суду, що батька вони не пам`ятають, з батьком не спілкуються, де він знаходиться їм не відомо. Не заперечували щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . В судовому засіданні в якості свідка допитано [PERSON] , яка є тіткою [PERSON] та [PERSON] , яка повідомила суду, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. [PERSON] повністю займається вихованням сина та доньки. Діти не вважають відповідача своїм батьком. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради про позбавлення батьківських прав до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, думку дітей, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, серія [NUMBER] . 29.06.2016 рішенням Ружинського районного суду Житомирської області у справі №291/563/16-ц шлюб між [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] було розірвано. 29.06.2016 рішенням Ружинського районного суду Житомирської області у справі №291/564/16-ц було стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. (п?ятсот гривень) щомісячно на кожну дитину, починаючи з 13.06.2016 р. Згідно з характеристикою за вих. №54 від 18.04.2025, виданої Роставицьким ліцеєм Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] навчається у Роставицькому ліцеї з першого класу. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори та постійно знаходиться з класним керівником на зв`язку у телефонному режимі. [PERSON] вихованням сина не займається. Згідно з характеристикою за вих. №55 від 18.04.2025, виданої Роставицьким ліцеєм Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] навчається у Роставицькому ліцеї з першого класу. [PERSON] самостійно виховує доньку, з належною увагою та приділяє достатні зусилля для виховання дитини. [PERSON] не бере участі у вихованні доньки. Згідно відповіді за вих. №328 від 28.04.2025 від комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Ружинської селищної ради, на профілактичні медичні огляди, на шеплення, у випадку хвороби дітей, зверталась постійно [PERSON] . [PERSON] ніколи не звертався щодо з`ясування стану здоров`я своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . У своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради вказав про те, що батько [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, формування основних потреб та навичок, їх навчанням, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дітей, не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу. Зазначено, що батько тривалий час, умисно нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 99 від 14.08.2025 органу опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), відступаючи від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей". Суд, врахувавши всі докази надані позивачем, проаналізувавши їх з точки зору належності, законності, зробивши системний аналіз вищезазначеного законодавства, врахувавши всі обставини справи, дійшов висновку, що для якнайкращого забезпечення інтересів дітей необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved