Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області помер його батько [PERSON] . У зв`язку із смертю батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем майна за законом після батька також є його сестра [PERSON] , однак вона на спадщину не претендує. Заявник та [PERSON] в період з 2010 року та до дня його смерті жили однією сім`єю та вели спільне господарство у належному батьку будинку, тому він вважав, що прийняв спадщину. Однак, коли він звернувся до нотаріуса за консультацією щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, то дізнався, що зобов`язаний був протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Рекомендовано при наявності поважної причини поновити пропущений терміну прийняття спадщини звернувшись до суду. У зв`язку з цим він змушений звертатися до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву з підстав, викладених у ній, просив цю заяву задоволити. Додатково пояснив, що починаючи з 2010 року фактично проживав з батьком і доглядав його, так як в нього погіршився стан здоров`я. Коли батько помер, то провів його поховання. Так як він не був зареєстрований з батьком, то вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини, в зв`язку з чим не може оформити спадщину. У батька ще є донька [PERSON] та був ще один син, який помер у 2006 році. Представник заінтересованої особи Баранівської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника та не заперечує щодо задоволення вимог заяви [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою [PERSON] та рідною сестрою заявника. [PERSON] проживав разом з батьком ще з 2010 року, доглядав його, допомагав по господарству, на спадщину після батька не претендує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник є його вітчимом, починаючи з 2010 року він доглядав свого батька [PERSON] і проживав з ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] доглядав свого батька [PERSON] , проживав разом з ним з 2010 року, садили разом город, мали господарство. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши здобутi й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в смт. Полянка Баранівського району Житомирської області ( а.с.10). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.09.2004 року житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.9). Згідно Витягу №636 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою [ADDRESS] був зареєстрований лише [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки старости селища Полянка від 06.09.2024 року №234 [PERSON] з 2010 року проживав без реєстрації за місцем проживання свого батька [PERSON] , який потребував сторонньої допомоги (а.с.44). Відповідно до Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 07.05.2024 року , наданого на запит [PERSON] , власні імена та батькові [PERSON] та [PERSON] є ідентичними (а.с.17). Маючи намір оформити спадщину після смерті батька, заявник звернувся до Баранівської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено в зв`язку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду із заявою продовдення терміну для прийняття спадщини (а.с.13). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, про що свідчить лист державного нотаріуса Баранівської державної нотаріальної контори Оксани Паламарчук від 08.11.2025 року (а.с. 66). Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним фактпостійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час його смерті за адресою [ADDRESS] . Встановлення такого факту єнеобхідним для реалізації права на оформлення спадщини заявником, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення вищевказаного факту породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовільнити, оскільки вимога законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved