Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Рубікон» про визнання недійсним договору, стягнення моральної шкоди, у якій позивач просить визнати недійсним договір про надання правничої допомоги № 06/02/25/02 від 06.02.2025, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Рубікон»; стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 гривень в порядку реституції та 3000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.02.2025 позивач звернувся до сектору «Одеське бюро правничої допомоги № 1» Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги з приводу надання безоплатної правничої допомоги з питання пенсійного забезпечення. Наступного дня позивачу зателефонували та запропонували з`явитись з приводу отримання правничої допомоги. В цей же день позивач прибув з вказаною адресою в офісне приміщення, де йому запропонували укласти договір. Позивач, у зв`язку з тим, що йому терміново требу було справити природну потребу, підписав договір не читаючи, заплатив аванс у сумі 3000,00 гривень, і лише через годину прочитав зміст договору. Вважає, що відносно нього було вчинено шахрайство, оскільки у договорі не зрозуміло з якого саме правового питання надається правова допомога і оскільки договір було укладено не з організацією по наданню безоплатної правової допомоги, а з відповідачем. Відповідач відмовився повернути позивачу сплачені за договором грошові кошти. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справи передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2025 відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 30.07.2025. У підготовче засідання 30.07.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 30.07.2025 до Приморського районного суду м. Одеси від позивача надійшла заява про відкладення судового засідання. 28.07.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання відкладене на 24.09.2025. У підготовче засідання 24.09.2025 з`явився позивач. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Підготовче засідання відкладене на 27.11.2025. У підготовче засідання 27.11.2025 з`явився позивач та його представник адвокат Зайцев М.П. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У підготовчому засіданні сторона позивача не заперечувала проти закриття підготовчого провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2025 закрите підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Рубікон» про визнання недійсним договору, стягнення моральної шкоди. Справа призначена до розгляду по суті на 28.01.2026. У судове засідання 28.01.2026 з`явився позивач та його представник адвокат Зайцев М.П. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, неодноразово у судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, правом на подання відзиву не скористався, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 28.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 09.02.2026. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 2015 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.вартість наданих посл Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Суд встановив, що 06.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Рубікон» (виконавець) та [PERSON] (замовник) уклали договір про надання правничої допомоги № 06/02/25/02, відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язався надати правничу допомогу (далі послуги), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити послуги. Характер та види послуг, що надаються відповідно до цього договору: консультація, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз життєвої ситуації, підбір нормативно-правових актів аналіз судової практики в аналогічних справах, формування правової позиції, складання звернення до органів державної влади, підприємства, установи, організації будь-якої форми власності (п. 1.2. договору). Відповідно до пункту 2.1.2 договору виконавець зобов`язується після внесення замовником передплати вартості послуг відповідно до п.п. 3.1 та 3.2 цього договору, приступити до надання послуг, зазначених в п. 1.2. цього договору у повному обсязі, своєчасно і якісно,

Outcome: dismissed