Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

10 грудня 2025 року [PERSON] (надалі позивачка) через свого представника адвоката Білоконь І.В., через систему «Електронний суд» звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2005 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилися дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння та спільні життєві інтереси, вони віддалилось один від одного. Будь-які спроби примиритись та налагодити подружні відносини не привели до бажаного результату і на день подання позову примирення неможливе, оскільки бачення спільного сімейного життя у сторін категорично не співпадає. З квітня 2025 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та сумісне проживання як чоловіка і жінки припинено, будь-яких відносин не підтримують, відновлення подружніх відносин не є можливим, тому позивач вважає, що сім`я фактично перестала існувати. Окрім того, непорозуміння між подружжям призводить до постійних сварок, що негативно впливає на моральний розвиток та душевний стан дітей. Тому, з наведених обставин їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, будь-яке примирення та налагодження сімейних стосунків між ними неможливе, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дітей, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Звернено увагу суду, що примирення в судовому процесі сторонам не потрібне, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства й інтересам позивача. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати: судовий збір в розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання 15 січня 2025 року та 06 лютого 2026 року позивачка [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві представник позивача, адвокат Білоконь І.В., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача, не заперечила відносно винесення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 06 лютого 2026 року позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Просив не надавати строк для примирення, оскільки воно неможливе. Вказав, що у сторін по справі відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та існує окреме життя. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, вони не підтримуть сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому зберігати шлюб не доцільно. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі, уклали шлюб, зареєстрований 08 травня 2005 року Виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис за №2, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 08 травня 2005 року Виконавчим комітетом Кальницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка вказує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, вважає, що примирення неможливе, в зв`язку із чим просила не надавати строк для примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, що свідчить про небажання зберегти сім`ю. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, тому позов підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Стороною позивача при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 968,96 грн. судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають також стягненню судові витрати в розмірі 968,96 грн. по сплаті судового збору за подачу позовної заяви. Щодо вимоги про стягнення понесених витрат за надання правничої допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правничу допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено Договір №27/09/2025 про надання професійної (правничої) допомоги, укладений 27.09.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Казачук та партнери» та [PERSON] , Додаткову угоду №2 від 07.12.2025 р. до Договору, яка визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатському об`єднанню за надання професійної (правничої) допомоги щодо складення та подання до суду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Довіреність №1 від 23.05.2024 року, Акт приймання-передачі наданих правових послуг №2 від 10.12.2025 року, ордер на надання правничої допомоги, виданий на підставі вищевказаного Договору про надання правничої допомоги, від 29.09.2025року та квитанцію від 10.12.2025 року, згідно якої позивачка сплатила останньому 4000,00грн. в рахунок наданої правничої допомоги по підготовці позову про розірвання шлюбу. Отже, з огляду на зазначені норми права та встановлені обставин справи, враховуючи, що дані витрати пов`язані з розглядом цієї справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 4000,00грн. підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved