Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» 07.10.2025 року звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,у якому прохав стягнути із відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2020 року у розмірі 144651,44 грн. станом на 06.10.2025 року , яка складається із: 98033,16 грн.-заборгованість за кредитом, 46618,28 грн.-заборгованість за відсотками, та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19.12.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського(поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобом доступу до зазначеного рахунку. Відповідач свої зобов`язання порушив, кошти позивачу не повернув. Станом на 06.10.2025 року за кредитним договором № б/н від 19.12.2020 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 144651,44 грн. , яка складається із: 98033,16 грн.-заборгованість за кредитом, 46618,28 грн.-заборгованість за відсотками. Вказану заборгованість відповідачем до цього часу так і не погашено, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом. 07.10.2025 суддею відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 27.11.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідача , у якому зазначають про те, що відповідач не погоджується зі змістом, мотивами та доводами позовної заяви, вважає її необгрунтованою . Вказує на те, що дійсно, [PERSON] , [INFO] , 19.12.2020 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у A-Банку з метою отримання банківських послуг і відкриття банківського рахунку. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у A-Банку була підписана ним за допомогою кваліфікованого електронного підпису.У зазначеній заяві в графі «соціальний статус» відповідачем було вказано «студент», розмір місячної заробітної плати після сплати податків та інших відрахувань визначено як 0 грн., сума додаткового регулярного доходу 2000 грн., а інформація щодо володіння нерухомістю відсутня. Незважаючи на такі дані, позивач все одно надав відповідачу кредит у формі встановлення кредитного ліміту на рахунок із нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % річних на суму залишку заборгованості, а також видав платіжну картку. Банк із самого початку усвідомлював високий ризик непогашення заборгованості відповідачем. Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у A-Банку разом з Умовами та правилами, розміщеними на веб-сайті банку, утворюють між сторонами кредитний договір. На думку позивача, це нібито підтверджується підписом відповідача у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», а всі істотні умови кредитування були доведені відповідачеві. Однак, слів самого позивача, паспорт споживчого кредиту був підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису у формі одноразового пароля (ОТР), який є простим електронним підписом. Такий пароль генерується банком і надсилається клієнту у тілі SMS-повідомлення або повідомлення мобільного додатку разом із зазначенням інформації, яку цим підписом потрібно підтвердити. Для вираження згоди клієнт передає отриманий ОТР-код шляхом відповіді у відповідному повідомленні або шляхом введення пароля у відповідному полі сервісу. Простий електронний підпис як спосіб ідентифікації є технічно вразливим, не містить криптографічного захисту, не забезпечує належного рівня автентифікації особи та може бути використаний будь-ким, хто має доступ до телефону або 8ІМ-картки клієнта. Відтак такий механізм підтвердження волевиявлення не гарантує,що саме відповідач особисто погодився з умовами кредитування чи взагалі ознайомився з ними. Укладення кредитного договору з використанням такого спрощеного, технічно незахищеного механізму підтвердження волевиявлення є необгрунтованим, ризикованим та суперечить обов`язку банку забезпечувати безпечність та надійність операцій для споживача. У заяві позичальника від 19.12.2020 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Припил надання банківських послуг «Акцент-Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Прохали в позові відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, прохає їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Нестеренко Н.М. подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, прохала у задоволенні позову відмовити з урахувнаням поданого відзиву. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за вказаної явки сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що 19.12.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського(поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобом доступу до зазначеного рахунку. Відповідач свої зобов`язання порушив, кошти позивачу не повернув. Станом на 06.10.2025 року за кредитним договором № б/н від 19.12.2020 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 144651,44 грн. , яка складається із: 98033,16 грн.-заборгованість за кредитом, 46618,28 грн.-заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, АТ «Акцент-Банк» посилається на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача АТ «Акцент-Банк» надало суду розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви відповідача, паспорт споживчого кредиту, довідку за лімітами, довідку за картками, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та «Універсальна Gold» , «Зелена», та копію паспорта відповідача. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами з вищевказаними умовами був укладений. Наявні у матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою, «Універсальна» та «Універсальна Gold», « Зелена» не містять підпису відповідача. Анкета-заява містить лише її анкетні дані та контактну інформацію. Анкета-заява не містить даних про умови кредитування. В ній відсутня відмітка, яку саме картку просила видати відповідач. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом. Надані суду розрахунок заборгованості та виписка з рахунку не є документами, які посвідчують погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, оскільки АТ «Акцент-Банк» не було доведено погодження з відповідачем усіх істотних умов кредитного договору про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору №б/н від 19.12.2020 року, а також правильність розрахунку її розміру, отже вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. У ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн., які сплачені відповідачем адвокату, що підтверджується детальним описом виконаних робіт та наданих послуг від 05.02.2026 року та актом виконаних робіт від 05.02.2026 року, договором про надання правничої допомоги №03/11/25НА від 04.11.2025 року, квитранцією про сплату гонорару адвокату. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved