Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 1993 року у Костянтинівській сільській раді Горностаївського району Херсонської області, про що був складений актовий запис №29. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 вересня 1993 року він уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у у Костянтинівській сільській раді Горностаївського району Херсонської області. Підставою для розірвання шлюбу вказує, наявність постійних конфліктів, які призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Вказує, що можливість збереження сім`ї відсутня. Подружні відносини фактично припинені з 2024 року, сторони спільне господарство не ведуть, спору про спільне майно не мають. Стверджує, що шлюбні відносини мають формальний характер. Припинення шлюбу внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя неможливе, оскільки відповідач відмовляється від такої процедури розірвання шлюбу. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбних відносин суперечить його інтересам, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідачка у судові засідання, які відбулися 02.01.2026, 04.02.2026 не з`явилася, відзиву та будь-яких клопотань не подавала. Судом вживалися заходи для її повідомлення про час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак судові повістки про призначення судового засідання повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом здійснення виклику відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду даної справи. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення складено 05.02.2026, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 04.02.2026, датою ухвалення даного рішення є саме 05.02.2026 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 1993 року зареєстрували шлюб у у Костянтинівській сільській раді Горностаївського району Херсонської області, про що 18 вересня 1993 року був складений актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 28.10.2025. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказав, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства подружжя не веде, з 2024 року проживають окремо, відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 2.422745283.1 від 28.11.2025 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20. З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved