Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

В листопаді 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву обґрунтовано тим, що заявник з метою оформлення спадкових прав року звернулась до нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва та роз`яснено, що ним було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини, а тому їй необхідно в судовому порядку встановити факт проживання зі спадкодавцем. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2025 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року було витребувано від Підволочиської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені матеріали спадкової справи №167/2006, заведеної до майна 27 серпня 2005 року [PERSON] . Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2025 залучити до участі у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Скориківська територіальна громада в особі Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якості заінтересованої особи [PERSON] . Заявник [PERSON] та його представник адвокат Драус О.О. в судове засідання не з`явились. Представник заінтересованої особи Скориківської сільської ради подала до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без участі представника Скориківської сільської ради, вказала, що проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці суду в мережі Інтернет. Жодних заяв чи клопотань від імені [PERSON] до суду не надходило. Згідно положень ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що згідно копії дубліката свідоцтва про права на спадщину за заповітом віл 04 червня 2002 року складеного завідуючим Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Згідно копії заповіту від 23 грудня 2003 року, посвідченого нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] [PERSON] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в селищі Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 29 липня 2025 року. Згідно копії довідки №70 від 05 серпня 2025 року, на день смерті [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали 4 осіб, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації БТІ №328 від 29 вересня 2025 року, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . В графі «Документи на підставі яких підтверджується право власності» вказано: «Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.06.2000р. Підволочиська ДНК Коломійчук О.І.». Згідно листа Підволочиської державної нотаріальної контори №149/02-31 від 17 жовтня 2025 року, вбачається, що [PERSON] звертався до нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса у встановлений законом строк не подав та на момент її смерті не проживавзі спадкодавцем за однією адресою, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину. Також судом, з матеріалів спадкової справи №167 до майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, зокрема на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади спадкодавця. Крім того, суд приймає до уваги письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 18 листопада 2025 року, які у своїх поясненнях вказали, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла 2005 року, на час відкриття спадщини та понад шість місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Чинним ЦПК України (ст.315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Як роз`яснюється у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст.81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Окрім того, місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, а також беручи до уваги інтереси заявника щодо захисту його права на спадкування, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлену заяву, зокрема встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, так як відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved