Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Краматорська міська військова адміністрація. В обґрунтування поданої заяви вказано, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом житлового фонду міськвиконкому Краматорської міської ради 24.12.1998 року, заявнику на праві спільної часткової власності 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласником цієї квартири є мати заявника [PERSON] . В червні 2025 року заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою внести частини квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло до державного реєстру речових прав, проте йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, у зв?язку з розбіжністю в імені, а саме в свідоцтві про право власності на квартиру ім`я заявника зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Листом Краматорської міської військової адміністрації від 08.07.2025 року заявнику було відмовлено у виправленні помилки в свідоцтві про право власності на квартиру, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник заявник просила здійснювати розгляд справи без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заявником є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Краматорським міським відділом ГУМВС України в Донецькій області від 11.06.2009 року. Відповідно до картки фізичної особи платника податків за номером [NUMBER] в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою №15508 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1998 року, виданого відділом житлового фонду міськвиконкому Краматорської міської ради згідно з розпорядженням від 24.12.1998 року №7981/1, квартира за адресою: [ADDRESS] в рівних долях належить на праві спільної приватної власності: [PERSON] та [PERSON] . Листом Краматорської міської військової адміністрації №Р-888-1-8/194 від 08.07.2025 року у відповідь на звернення [PERSON] від 13.06.2025 року з питання неспівпадіння у свідоцтві на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , повідомлено, що виправлення помилок у зазначених в заяві документах не входить до компетенції управління та [PERSON] необхідно звернутися до суду з метою виправлення помилки у свідоцтві. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що розбіжності у написанні імені заявника, виникли з вини працівників установ, які їх здійснювали, у зв`язку з чим встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника, оскільки це дасть йому можливість реалізувати своє право як власника на реєстрацію права власності на належну 1/2 частину квартири. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обставини, викладені заявником, підтверджуються належними та допустимим доказами, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved