Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Лобуренко С.В., звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 20 грудня 1986 року між сторонами зареєстрований шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, подружжя проживає окремо, не має почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, втрачено фізичні та духовні зв`язки. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, щодо примирення позивач заперечує. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20 грудня 1986 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 161. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання. У судове засідання 09.02.2026 позивач, [PERSON] не з`явився. Представник позивача - адвокат Лобуренко С.В, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання 09.02.2026 відповідач [PERSON] не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Примиритися з позивачем не бажає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом встановлено, 20 грудня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 161. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений в статті 51 Конституції України У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналіз вищевказаної норми права свідчить про наявність у особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу права на залишення прізвища, яке вона отримала перебуваючи у шлюбі.

Outcome: approved