Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявник [PERSON] , непрацююча пенсіонерка, має статус особи, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, під час отримання певних пільг, передбачених цим статусом встановила, що їй не враховується проживання у [ADDRESS] в період з 24.05.2000 по 06.03.2001. Заявнику необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають, передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявник змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання. На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області про зареєстроване місце проживання заявника [PERSON] . Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Тепениця Олевського (нині Коростенського) району Житомирської області згідно ID-картки [NUMBER] виданої 20.08.2021 органом 1828 (а.с. 6). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Білокоровицькою сільською радою Коростенського району Житомирської області [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з08.09.2021 по теперішній час. Згідно довідки № 1835 з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 03.03.2025 виданої Білокоровицькою сільською радою Коростенського району Житомирської області зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] в період з 11.02.1992 по 10.03.1998, з 10.03.1998 по 24.05.2000, з 06.03.2001 по 09.11.2003, з 16.06.2006 по 06.08.2015, з 08.09.2021 по теперішній час у [ADDRESS] (а.с. 8, 10). Відповідно до акту виданого Білокоровицькою сільською радою Коростенського району Житомирської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в період з 24.05.2000 по 06.03.2001 постійно проживав без реєстрації по [ADDRESS] (а.с.11). Також матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Житомирською обласною Радою, а це в свою чергу також підтверджує факт проживання [PERSON] , в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с. 9). У відповідності до Постанови КМ Української РСР №106 від 23.07.1991 року село Нові Білокоровичі Олевського (нині Коростенського) району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 24.05.2000 по 06.03.2001 проживала по [ADDRESS] . Отже з досліджених в судовому засіданні доказів, в їх сукупності та послідовності вбачається, що [PERSON] , хоч не була зареєстрована у селищі Нові Білокоровичі Олевського (нині Коростенського) району Житомирської області в спірний період, однак фактично проживала в даному населеному пункті. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів - довідок, свідоцтв та пояснень - встановлено, що заявник [PERSON] , постійно проживала без реєстрації в сел. Нові Білокоровичі Олевського (нині Коростенського) району Житомирської області, в період з 24.05.2000 по 06.03.2001, вказаний факт ніким не оспорюється і не може бути встановлений в позасудовому порядку. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право для оформлення соціальних компенсацій та пільг, встановлених законодавством для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС та постійно проживали в зоні радіаційного забруднення. Тому, суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved