Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» звернулось до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення 6588,60грн., у тому числі: -2000,00грн. заборгованості за кредитом; -4588,60грн. заборгованості за відсотками. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наявність боргу у відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким позивач отримав на підставі договору факторингу. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 11.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. В матеріалах справи міститься договір від 28.01.2020 №3307605632/224010, сторонами якого зазначені ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] . Предметом договору є надання кредиту у сумі 2000,00грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 1,85% в день. Позивач вказує, що відповідач зобов`язання за договором виконував не належним чином, в обумовлені договором строки кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 6588,60грн., у тому числі: 2000,00грн. заборгованості за кредитом; 4588,60грн. заборгованості за відсотками. Право вимоги за договором неодноразово відступалось та 03.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп») та ТОВ «Фінансова компанія «Дебт Коллекшн» (фактор) укладено договір факторингу №1-03/06/2021, відповідно до якого право вимоги перейшло до позивача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки банківської установи за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогійний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740). Окрім того, у вищенаведеній Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц зазначено, що розрахунок заборгованості не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками) факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача (факт укладення договору кредиту) та наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Виписка з особового рахунку відповідача за спірним договором (розрахунок заборгованості), складена позивачемє одностороннім документом, ініційованим позивачем, та об`єктивно не підтверджує фінансові зобов`язання відповідача при відсутності фінансових, бухгалтерських документів, як от виписка щодо руху коштів по банківському рахунку відповідача, меморіальний ордер. Також суд зазначає, що розрахунок заборгованостіне може вважатись первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки складений не під час здійснення господарської операції перерахування суми кредиту на рахунок відповідача. У даному випадку належним доказом перерахування грошових коштів буде банківська виписка по рахунку відповідача, відкритому у відповідному банку, на картку якого кредитором повинні були перерахуватись грошові кошти. Позивач вказані документи до позову не додав та з клопотанням про витребування відповідних доказів не звертався, у зв`язку з чим позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed