Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 28 червня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» уклало зі [PERSON] . Договір про надання кредиту №343072-КС-001. Відповідно до договору ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування коштами протягом 24 тижнів, а відповідачка зобов`язалася частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 13 грудня 2021 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,07766643 % за кожен день користування коштами, а також комісію за надання кредиту у розмірі 1 500 грн. У разі порушення позичальницею виконання взятих на себе зобов`язань остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф). Проте позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 27 633,13 грн, у тому числі: -заборгованість за простроченим кредитом 10 000 грн; -заборгованість за простроченими процентами 16 596,58 грн; -заборгованість за простроченою комісією за надання кредиту 1 036,55 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. В судове засідання представниця позивача Лебідь К.В. не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 28 червня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» уклало зі [PERSON] . Договір про надання кредиту №343072-КС-001. Відповідно до договору ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування коштами протягом 24 тижнів, а відповідачка зобов`язалася частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 13 грудня 2021 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,07766643 % за кожен день користування коштами, а також комісію за надання кредиту у розмірі 1 500 грн. У разі порушення позичальницею виконання взятих на себе зобов`язань остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця, погодившись з ними, підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Водночас, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи, а саме довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 05 листопада 2025 року за вих. №20.1.0.0.0/7-251028/63559-БТ та виписки з банківського рахунку позичальниці (а.с. 55, 56) вбачається факт повного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. У той же час, позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2025 року виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, вказана заборгованість становить 27 633,13 грн, у тому числі: -заборгованість за простроченим кредитом 10 000 грн; -заборгованість за простроченими процентами (з 28 червня 2021 року до 13 грудня 2021 року) 16 596,58 грн; -заборгованість за простроченою комісією за надання кредиту 1 036,55 грн. Суд в повній мірі погоджується з наданим розрахунком, який повністю відповідає умовам договору, у тому числі щодо нарахування процентів, нарахованих за узгодженою сторонами процентною ставкою та в межах встановленого строку кредитування. За встановленого, нарахована ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 422,40 грн судового збору.

Outcome: approved