Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У серпні 2025 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович, що діє від імені [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якій просить суд стягнути на користь позивача 600000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві. В обґрунтування позову посилається на те, що він є сином [PERSON] , померлого [INFO] внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався на робочому місці останнього на підприємстві відповідача. Внаслідок смерті батька [PERSON] його сину завдана незгладима моральна шкода на все його життя, яка полягає в тих стражданнях, які переносить його син, у зв`язку з втратою близької та дорогої для нього людини - його батька. Для нього значним ударом став той факт, що його батько помер. Внаслідок його смерті, син відчуває серйозний стрес та потрясіння, адже він втратив свого батька. Вважаючи, що саме з боку відповідача не було забезпечено належних та безпечних умов праці чоловіка позивачки, останній загинув, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд останньої за правилами загального позовного провадження. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено його психічний стан відповідними доказами, серед яких мають бути висновки судових експертиз. Крім того, не доведений причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, що також звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду, позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При цьому вважає, що винним у нещасному випадку на виробництві, що призвів до смерті батька позивача, є сам померлий, що зумовлює відсутність вини підприємства відповідача у смерті. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено судом, позивач є сином [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього. Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 17.03.2022 року, 20 лютого 2022 року у третю зміну помічник начальника дільниці шахтного транспорту №2 (далі дільниця ШТ-2) [PERSON] видав наряд робітникам дільниці ШТ-2 на виконання робіт, а саме: доставку за допомогою електровозів людей та матеріалів за маршрутами, обслуговування приймальновідправних майданчиків горизонту 235м та горизонту 0 м, обслуговування акумуляторних батарей у гараж-зарядних, а також гірникам з ремонту гірничих виробок (далі ГРГВ) [PERSON] , [PERSON] та гірнику на допоміжних роботах [PERSON] наряд на спуск ходової частини прохідницького комбайна під кліттю і видачу на поверхню перекриття секції механізованого комплексу OSTROJ-70-125T під кліттю, де старшим робітником був призначений [PERSON] . Інструктаж про заходи безпеки на робочих місцях робітникам дільниці провів гірничий майстер дільниці ШТ-2 [PERSON] .. Після отримання наряду, з початку зміни, [PERSON] та [PERSON] попрямували до поверхневого цеху з ремонту забійного обладнання для перевірки надійності та правильності кріплення на транспортній площадці ходової частини прохідницького комбайна, а [PERSON] о 18 годині 58 хвилин спустився в шахту на горизонт 235м і вирушив на збійку №27 (близько 300 м від ствола), де знаходилося призначене для видачі з шахти завантажене на транспортну площадку перекриття секції механізованого комплексу OSTROJ-70-125T. За словами [PERSON] , потерпілий [PERSON] повинен був візуально перевірити наявність кріпильних елементів та правильність кріплення на транспортній площадці перекриття секції механізованого комплексу OSTROJ-70-125Т. О 19 годині 10 хвилин 20 лютого 2022 року виникла потреба виконувати роботи по заміні електродвигуна на лебідці 4-ї рейкової колії, про що начальник зміни виробничої служби №2 [PERSON] сповістив помічника начальника дільниці ШТ-2 [PERSON] . В свою чергу [PERSON] змінив наряд, сповістивши про це [PERSON] , і відправив його та [PERSON] виконувати роботи по заміні електродвигуна. О 20 годині 13 хвилин 20 лютого 2022 року гірничий майстер дільниці ремонту гірничих виробок [PERSON] для виїзду на поверхі шахти, у зв`язку з закінченням робіт у другу зміну 20 лютого 2022 року пересувався пішки по збійці № 27. Проходячи повз транспортної площадки завантаженим перекриттям, він помітив, що біля неї знаходиться робітник, у якого не включено головний світильник і він не подає звуків. [PERSON] підійшов ближче і побачив, що голова та шия потерпілого [PERSON] затиснута між металевими конструкціями перекриття секції механізованого комплекс OSTROJ-70-125T, про що відразу повідомив гірничого диспетчера [PERSON] .. Гірничий диспетчер [PERSON] відразу відправила на місце події підземного фельдшера ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» [PERSON] та викликала на шахту реанімаційну протишокову групу 8-го ВГРЗ м. Павлограда, далі повідомила про подію посадових осіб, згідно списку оповіщення. О 20 годині 21 хвилині, прибувши на місця події, підземний фельдшер [PERSON] , оглянувши потерпілого, не виявила ознак життя у [PERSON] . О 21 годині 45 хвилин медичні працівники реанімаційної протишокової групи 8-го ВГРЗ м. Павлоград встановили діагноз: «Біологічна смерть». Нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом та причиною настання нещасного випадку встановлено - порушення технологічного процесу та порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов`язків. Комісією також встановлено серед винних осіб, та осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, серед інших вказаний і померлий [PERSON] . Отже, смерть [PERSON] настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується зазначеними вище обставинами. Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою сина завдає позивачу душевних та психологічних страждань, позивач позбавлений можливості спілкуватися з близькою йому людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, та утримання, що тягне за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків та докладання з його боку додаткових зусиль для організації власного життя. У зв`язку з цим, суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті його батька та отриманими ушкодженнями на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, а також з істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його переживань та страждань, пов`язаних із втратою близької людини. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки батько позивача отримав тілесні ушкодження у зв`язку з незабезпеченням йому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Крім того, суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача щодо відсутності доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку зі смертю батька доведений матеріалами справи, а те, що померлого батька позивача теж визнано винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті останнього, не може бути підставою для підтвердження відсутності вини з боку відповідача. Позивач внаслідок втрати батька переживає нервові потрясіння, пов`язані з його смертю він позбавлений любові своєї рідної людини та його підтримки та турботи. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про охорону праці» саме на роботодавця покладено обов`язок створення на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд бере до уваги, що смерть батька позивача настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть батька призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, така втрата є невідворотною, та жодна людина не може замінити померлого, його любов та турботу, смертю останнього позивачу завдано глибокі моральні страждання, оскільки був порушений нормальний уклад його життя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Виходячи з цих обставин, суд, беручи до уваги конкретні обставини по справі, невідворотність, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, а також зважаючи на те, що винним у заподіянні вказаного нещасного випадку, що призвів до смерті батька позивача, визнано серед інших також і останнього, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, та не приведе до безпідставного збагачення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: partial