Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») через систему «Електронний суд» подало зазначений позов. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 26 вересня 2011 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (далі АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ»), правонаступником якого є АТ «ПУМБ» з 19 липня 2016 року, та [PERSON] укладений кредитний договір № 26254018516820, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3 862 грн, який надалі збільшено до 58 009,40 грн. Відповідачка не виконує кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. У зв`язку з чим станом на 01 липня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 77 520,40 грн, з яких: 58 009,40 грн заборгованість за кредитом; 19 511 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією. Хоча кредитний договір укладено між сторонами 26 вересня 2011 року, однак кредитною карткою відповідачка користувалась і здійснювала платежі до 12 січня 2022 року, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по її рахунку. На підставі викладеного, АТ «ПУМБ» просило суд стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 77 520,40 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається із Довідок про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача, його представника копія ухвали зазначеної ухвали доставлена 25 вересня 2024 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялась ухвала про відкриття провадження у справі, враховуючи, що копію позовної заяви направив до подачі цього позову АТ «ПУМБ», направлена кореспонденція повернулась до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23). Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 02 квітня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Гізатуліній Н.М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення сторін. Позивач, його представник до суду додаткових заяв, пояснень не подавали, відповідачка не використала право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що 26 вересня 2011 року АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] укладений кредитний договір № 26254018516820 шляхом підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договору страхування (оферти) та Загальних умов відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування на підставі яких їй відкрито рахунок та видано кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом в сумі 3 862 грн, який надалі збільшено до 58 009,40 грн. Підписуючи заяву [PERSON] підтвердила, що у повному обсязі ознайомлена із інформацією про умови кредитування. Відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, 19 липня 2016 року згідно запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 10671120024014532 АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» «припинено» та зазначено правонаступником АТ «ПУМБ». Як вбачається із довідки про збільшення кредитного ліміту за договором від 26 вересня 2011 року № 26254018516820, боржник [PERSON] , кредитний ліміт збільшувався: 26 вересня 2011 року 3 862 грн, 27 лютого 2012 року 5 862 грн, 23 липня 2012 року 7 862 грн, 26 листопада 2012 року 10 362 грн, 21 березня 2013 року 12 862 грн, 21 червня 2013 року 13 000 грн, 16 листопада 2016 року 16 000 грн, 06 лютого 2014 року 19 000 грн, 29 квітня 2014 року 21 000 грн, 20 листопада 2014 року 23 500 грн, 05 червня 2015 року 26 000 грн, 11 вересня 2015 року 28 500 грн, 02 грудня 2015 року 31 000 грн, 02 березня 2016 року 34 000 грн, 08 червня 2016 року 36 100 грн, 07 вересня 2016 року 38 200 грн, 13 березня 2018 року 46 900 грн, 12 липня 2018 року 49 800 грн. Станом на 01 липня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 26 вересня 2011 року № 26254018516820 становить 77 520,40 грн, з яких: 58 009,40 грн заборгованість за кредитом; 19 511 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією, що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до наданих АТ «ПУМБ» виписок з особових рахунків [PERSON] з 26 вересня 2011 року до 01 липня 2024 року встановлено, що остання користувалася карткою: купувала товари, знімала готівку, здійснювала перекази, погашала заборгованість до 30 липня 2022 року. АТ «ПУМБ» 02 липня 2024 року за Вх. № КНО-44.2.2/382 направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості перед Банком у розмірі 77 520,40 грн протягом тридцяти днів з моменту отримання листа, однак, вимога залишена без виконання. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», який став правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». Відповідно до п.1.1 Статуту АТ «ПУМБ», є правонаступником всіх прав та зобов`язань зокрема ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «ПУМБ», згідно з рішенням загальних зборів акціонерів АТ «ПУМБ» (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року). З наведеного вбачається, що позивач АТ «ПУМБ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки, до нього перейшли всі права та зобов`язання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «ПУМБ». Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку проте, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов договору у добровільному порядку [PERSON] не повернула, розмір заборгованості не спростувала, а позивач належними доказами підтвердив наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. АТ «ПУМБ» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 04 вересня 2024 року № 65. Таким чином, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved