Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача - Бутенко М.О. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" 56626,25 грн завданих збитків в порядку регресу. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 18.01.2024 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] та транспортним засобом «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217066636. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 56 626,25 грн. Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди покинув місце ДТП, то у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.12.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (а.с.33). Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 20782312 (а.с.23). 29.09.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено Поліс №ЕР/217066636 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого: забезпечений транспортний засіб: автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну жаттю і здоров`ю, становить 320 000,00 грн. за шкоду, завдану майну, - 160 000,00 грн. Розмір франшизи - 2600,00 грн. Строк дії договору: з 29.09.2023 року по 28.09.2024 року включно (а.с. 21). Згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2024 у справі №274/703/24 [PERSON] 18.01.2024 об 11:00 год, в м. Бердичеві, по вул. Шолом-Алейхема, 2, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на металеве огородження та автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. [NUMBER] , який стояв у заїзному кармані, та який внаслідок зіткнення здійснив зіткнення з поблизу стоячим автомобілем BMW 520D д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] місце пригоди залишив. За наслідками розгляду справи [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн в дохід держави (а.с. 9). Згідно позовної заяви, до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі заяви [PERSON] та наданих ним документів було складено страховий акт 337108/1 (а.с.19). [PERSON] є власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). 25.01.2024 року складений протокол огляду транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10-17). Згідно платіжної інструкції від 06.02.2024 №00111035 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 56626,25 грн (а.с. 20). Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про добровільне погашення заборгованості, що залишилася без відповіді (а.с.22). Стаття 15 Цивільного кодексу України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положеннями частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Частина перша статті 1188 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Стаття 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно підпункту "в" частини 1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); На підставі частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої-другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2024 у справі №274/703/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Згідно частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.01.2024 у справі №274/703/24, що набрала законної сили, є обов`язковою при розгляді даної справи в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Загальний розмір страхового відшкодування по цій події становить 56626,25 грн. Доказів, які б свідчили про спростування розміру завданої матеріальної шкоди, відповідачем не надано та судом не встановлено. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 56626,25 грн. Отже, у позивача виникло право на відшкодування сплаченого страхового відшкодування та стягнення з відповідача 56626,25 грн. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2424,40 грн (а.с. 7). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2424,40 грн.

Outcome: approved