Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2025 року пред`явила до [PERSON] позов про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 4 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2015 року шлюб, зареєстрований 26 жовтня 2013 року виконкомом Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки. Відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . 08 квітня 2025 року позивачка змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року ухвалено із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2014 року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2016 року збільшено розмір стягуваних рішенням суду від 26 січня 2015 року аліментів та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. На сьогоднішній день розмір аліментів, який був змінений рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2016 року менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного утримання сина, придбання одягу, взуття, продуктів харчування та шкільного приладдя. Відповідач не піклується про дитину, не цікавиться її здоров`ям, духовним та моральним розвитком, а всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач є працездатною і здоровою людиною, працює, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, живе в своє задоволення, має постійний заробіток і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах стрімкого збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, недостатній для матеріального утримання сина, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляє дитину гідного розвитку та навчання. Зазначені обставини погіршили матеріальний стан позивачки. З віком потреби дитини зростають; сину зараз 12 років, для його належного утримання зростають витрати із її боку, як матері, зокрема, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного огляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану, а тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. З огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 02.11.2016 пройшов значний час, а зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення її майнового стану, вважає, що цієї підстави достатньою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, отримує дохід, працює, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому, вважає, що він спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини, а саме в розмірі по 4 000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 27 листопада 2025 року та відкладено на 05 лютого 2026 року. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гудз Ю.Ю. 08 січня 2026 року подав письмові пояснення в яких позов заперечив та зазначив, що твердження позивачки про стабільні доходи та про те, що відповід живе тільки для власного задоволення є голослівними та не підтверджені доказами. В той же час, відповідач не має постійного місця роботи та регулярного доходу, що підтверджується копією трудової книжки; він постійно проживає та здійснює повноцінний догляд за своїми непрацездатними пристарілими батьками, що підтверджується довідками ЛКК № 812 та № 813 від 03.12.2025 року, медичним висновком № 812 від 03.12.2025 року та відомостями про зареєстрованих осіб №12-09/352 від 31.12.2025 року. Цей догляд вимагає значних часових, моральних та фінансових витрат, зокрема, ліки, засоби догляду, спеціальне харчування, що суттєво обтяжує бюджет відповідача. Таким чином, на утриманні відповідача знаходяться одночасно неповнолітній син та непрацездатні батьки, що є істотною зміною обставин порівняно з 2016 роком. 26 січня 2026 року представник позивачки [PERSON] адвокат Бряник Р.М. подала заяву про уточнення позовних вимог та просила стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі по 2 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, просила позов із зміненими позовними вимогами задовольнити повністю та здійснювати розгляд справи без її із позивачкою участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гудз Ю.Ю. 28 січня 2026 року подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов з уточненими позовними вимогами позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі по 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, ухвали відповідне рішення, врахувавши позицію відповідача та розгляд справи здійснювати без їх з відповідачем участі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з таких підстав. Із копій паспортів та свідоцтв про одруження та народження видно, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 4, 6, 13, 16). Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 08 квітня 2025 року змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 11). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2015 року розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 26 жовтня 2013 року ( а. с. 7). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року судом ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2014 року і до досягнення ним повноліття (а. с. 8). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2016 року збільшено розмір стягуваних із [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття (а. с. 9 - 10). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно частин 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2 817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років 3 512 гривень. Як встановлено судом, аліменти, які стягуються з відповідача на дитину у користь позивачки визначено судом у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., тобто аліменти на дитину стягуються у меншому розмірі, ніж встановлений розмір Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік» для дитини відповідного віку, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, при збільшенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач проживає окремо від сина; з часу ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області від 02 листопада 2016 року зросли як ціни на матеріальні потреби, так і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Ураховуючи наведене, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою уточнені вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Згідно роз`яснень, що містяться п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про зміну розміру аліментів на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved