Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4357293. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу №23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Договору факторингу №23/09/2024 ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4357293 в сумі 17 994,42 грн., з яких: 2 462,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 14 281,92 грн заборгованість за процентами; 1 250 грн неустойка. У межах строку дії договору ТОВ «Українські Фінансові Операції» з дати укладення договору факторингу 23.09.2024 було донараховано відсотки за 127 днів, що склало 7 818,43 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Українські Фінансові Операції» за кредитним договором №4357293 в розмірі 24 562,86 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій до суду заяві представник позивача просив розглянути справу без участі їхнього представника, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подав. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4357293, за умовами якого Товариство надало позичальнику [PERSON] кредит на суму 2 500 грн, строком на 360 днів, із стандартною процентною ставкою, яка становить 2,50%. (п.п.1.2, 1.3, 1.4.1. Договору). Відповідно до п.1.3. Договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 18 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п.1.3. Договору стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п.2.1 Договору Товариство надає позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . У Додатку №1 до кредитного договору №4357293визначено графік та розмір платежів за кредитом, згідно якого позичальник зобов`язаний сплачувати платежі кожні 18 днів на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору. В зв`язку з цим, станом на 23.09.2024 (дата укладення договору факторингу №23/09/2024) у [PERSON] виникла заборгованість перед Товариством за кредитним договором №4357293 від 04.02.2024. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу №23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно п.1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається після підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього Договору Договору, на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстрі Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта, - підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості. Позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4357293в сумі 24 562,86 грн, з яких: 2 462,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 14 281,92 грн заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором; 7 818,43 грн - заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ «Українські Фінансові Операції»має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024. Розрахунки заборгованості за кредитним договором №4357293 складені первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україена» та його правонаступником ТОВ «Українські Фінансові Операції»надані суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно розміру заборгованості відповідача за неповерненим тілом кредиту та нарахованими процентами. Відповідачем такий розмір не оспорюється. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №4357293 в розмірі 24 562,85 грн, з яких: 2 462,50 грн заборгованість за тілом кредиту; 22 100,35 грн заборгованість за процентами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Українські Фінансові Операції»не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Українські Фінансові Операції» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 24 562,85 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, розмір яких підтверджується договором про надання юридичних послуг від №01/08/2024-А від 01.08.2024, Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.08.2024. Разом з тим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів, позовна заява є типовою з іншими справами позивача), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та часу необхідного для виконання робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 6000 грн. Вимога позивача про стягнення з відповідача в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. На підставі викладеного,

Outcome: approved