Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1511-3942 від 12.02.2025 року в сумі 39150,48 грн. та судові витрати . Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1511-3942 від 12.02.2025 року. Даний договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа з наданням позивачу одноразового ідентифікатора А2507 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн. зі строком кредитування 365 днів, базовий період 21 днів, зниженою процентною ставкою -1,00 % в день, стандартної % ставка 1,00 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 07.04.2025 року про надання додаткових коштів у кредит в сумі 6000 грн., додаткову угоду №2 від 09.04.2025 року про надання додаткових коштів у кредит в сумі 2500 грн., додаткову угоду №3 від 12.04.2025 року про надання додаткових коштів в сумі 1600 грн., додаткову угоду №4 від 13.04.2025 року в розмірі 1500 грн., додаткову угоду №5 від 07.05.2025 року про надання додаткових коштів у сумі 2700 грн. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав. Станом на 21.10. 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 39150,48 грн., з яких: 11952 грн. заборгованість за кредитом, 19607,48 грн. прострочена заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією 405 грн., заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України 7186 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Клопотань від сторін не надходило. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Судом встановлено, що 12 лютого 2025 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1511-3942 шляхом підписання відповідачем кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А2507 для задоволення особистих потреб позичальника з сумою кредиту - 1000 грн., строк кредитування 365 календарних днів, базовий період 21 днів, зниженою процентною ставкою -1,00 % в день, стандартної % ставка 1,00 % в день яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору, комісія за видачу кредиту 15,00 %. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 07.04.2025 року про надання додаткових коштів у кредит в сумі 6000 грн., додаткову угоду №2 від 09.04.2025 року про надання додаткових коштів у кредит в сумі 2500 грн., додаткову угоду №3 від 12.04.2025 року про надання додаткових коштів в сумі 1600 грн., додаткову угоду №4 від 13.04.2025 року в розмірі 1500 грн., додаткову угоду №5 від 07.05.2025 року про надання додаткових коштів у сумі 2700 грн. Окрім того, до матеріалів позову позивачем було долучено Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 13-П від 27.01.2025 року та паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором А2507. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз. 2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в на загальну суму 15300 грн, що стверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1511-3942 від 12.02.2025, виданою ТОВ "УКРКРЕДИТ ФІНАНС", з якої вбачається, що 12.02.2025 р [PERSON] на платіжну карту [NUMBER] було перераховано кошти в сумі 1000 грн за кредитним договором №1511-3942 від 12.02.2025 року, 07.04.2025 було перераховано добор по кредиту в сумі 6000 грн., 09.04.2025 року було перераховано добор по кредиту в сумі 2500 грн., 12.04.2025 року було перераховано добор по кредиту в сумі 1600 грн., 13.04.2025 року було перераховано добор по кредиту в сумі 1500 грн., 07.05.2025 року було перераховано добор по кредиту в сумі 2700 грн., переказ коштів здійснювався ТОВ "УКРКРЕДИТ ФІНАНС" за допомогою системи EasyPay . Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно довідки про укладений Договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, станом на 21 жовтня 2025 рік заборгованість [PERSON] складає 39150,48 грн., з яких: 11952,00 грн. заборгованість за кредитом, 19607,48 грн. заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість по комісії- 405 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України- 7186 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов`язання перед позивачем за невиконання умов договору про споживчий кредит №1511-3942 від 12.02.2025 року. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача неустойки, суд виходить з наступного. Позивач в позовній заяві зазначає, що при стягненні пені підлягає до застосування норми Закону України «Про споживче кредитування» як спеціального закону, а не положення ЦК України. Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновки про те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України(постанова від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Тому положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України підлягають безумовному застосуванню при вирішенні існуючих між сторонами правовідносин. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Зважаючи, що Кредитний договір №1511-3942 укладений 12 лютого 2025 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідач звільнена від обов`язку сплати пені. Тому суд, у стягненні з відповідача 7186 грн. неустойки нарахованої за кожний день прострочення , відмовляє. Судом встановлено, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернула, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31964,48 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422,40 грн. і документально підтверджені платіжною інструкцією №8860 від 03 грудня 2025 року, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1977,77 грн.(31964,48 х2422,40:39150,48=1977,77) .

Outcome: partial