Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник Ушакевич М.П., в інтересах ТОВ ФК «Профіт Капітал» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 28.05.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та позичальником [PERSON] , був укладений договір кредиту № Z75.00115.005312064, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 6 150 грн., а позичальник зобов`язується отримати кредит та повернути його з процентами, відповідно до умов Договору. За користування кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п.1.5 Договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі зазначеному в Графіку платежів. Також 03.09.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та позичальником [PERSON] , був укладений договір кредиту та страхування № Z75.00115.005658258, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 17 985 грн., а позичальник зобов`язується отримати кредит та повернути його з процентами, відповідно до умов Договору. За користування кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п.1.5 Договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі зазначеному в Графіку платежів. У зв`язкі із не поверненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованості, [PERSON] : За Договором № Z75.00115.005312064 від 28.05.2019 має заборгованість, яка станом на 19.12.2023 ( дата відступлення) становить 13 260,91 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4 470,88 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1 502,69 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 7 287,34 грн. За Договором Z75.00115.005658258 від 03.09.2019 має заборгованість, яка станом на 19.12.2023 ( дата відступлення) становить 40 088,49 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14 436,41 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 4 861,28 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 20 790,80 грн. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ ФК" Профіт Капітал" був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого, ТОВ «Оптіма Факторинг» передав а ТОВ ФК" Профіт Капітал" прийняв права вимоги за кредитними договорами Z75.00115.005312064 від 28.05.2019, Z75.00115.005658258 від 03.09.2019. Отже, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договорами. На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором Z75.00115.005312064 від 28.05.2019 в сумі 13 260,91 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4 470,88 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1 502,69 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 7 287,34 грн. За кредитним договором № Z75.00115.005658258 від 03.09.2019 в сумі 40 088,49 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14 436,41 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 4 861,28 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 20 790,80 грн. Всього стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 53 349,40 грн., судові витрати в розмірі 3 028 грн., та витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 14 000 грн. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак в прохальній частині позову просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, тому, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку до часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 28.05.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та позичальником [PERSON] , був укладений договір кредиту № Z75.00115.005312064, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 6 150 грн., а позичальник зобов`язується отримати кредит та повернути його з процентами, відповідно до умов Договору. За користування кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п.1.5 Договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі зазначеному в Графіку платежів. Крім того, 03.09.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та позичальником [PERSON] , був укладений договір кредиту та страхування № Z75.00115.005658258, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 17 985 грн., а позичальник зобов`язується отримати кредит та повернути його з процентами, відповідно до умов Договору. За користування кредитом, позичальник сплачує проценти у розмірі 9,99 % річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п.1.5 Договору, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі зазначеному в Графіку платежів. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ ФК" Профіт Капітал" був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого, ТОВ «Оптіма Факторинг» передав а ТОВ ФК" Профіт Капітал" прийняв права вимоги за кредитними договорами Z75.00115.005312064 від 28.05.2019, Z75.00115.005658258 від 03.09.2019. Отже, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договорами. Згідно довідки розрахунку, в [PERSON] наявна заборгованість за Договорами, а саме: За Договором № Z75.00115.005312064 від 28.05.2019 має заборгованість, яка станом на 19.12.2023 ( дата відступлення) становить 13 260,91 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4 470,88 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1 502,69 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 7 287,34 грн. За Договором № Z75.00115.005658258 від 03.09.2019 має заборгованість, яка станом на 19.12.2023 ( дата відступлення) становить 40 088,49 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14 436,41 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 4 861,28 грн, заборгованість за нарахованими несплаченими комісіями 20 790,80 грн. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на кошти, які відповідач отримав відповідно до кредитних договорів від АТ «Ідея Банк», яке в свою чергу відступило право вимоги за цими кредитними договорами ТОВ « Оптіма Факторинг», яке в свою чергу відступило право вимоги за цими кредитними договорами ТОВ ФК «Профіт Капітал» Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитними договорами № Z75.00115.005312064 від 28.05.2019 та № Z75.00115.005658258 від 03.09.2019 , укладеними з [PERSON] , відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому ТОВ «ФК» Профіт Капітал» має право на звернення до суду з цим позовом. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договорами термін не повернув тіло кредиту, відсотки за їх користування, та комісію. Однак, суд не погоджується з нарахування комісії первісним кредитором за кредитними договорами, та зазначає наступне. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Водночас, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Також у постанові Великої Палати Верховного суду України, від 13.07.2022 № 496/3134/19, Верховний суд, дійшов висновку, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії за кредитними договорами у розмірі 7287,34 грн. та 20790,80 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до чинного законодавства, господарсько-правова сутність комісії у кредитних відносинах полягає у визначенні її як плати за супровідні послуги банку (відкриття рахунку, касове обслуговування, моніторинг), що є частиною вартості кредитування. Комісія є правомірною, якщо вона передбачена договором за реальні послуги, що не покриваються відсотками, відповідно до Закону «Про споживче кредитування». А тому, господарсько-правова сутність комісій, яка передбачена абзацами 4 пунктами 3 Договору кредиту та страхування № Z75.00115.005312064 від 28.05.2019р. та договору № Z75.00115.005658258 від 03.09.2019, Паспортами споживчого кредиту у розмірі 2,89 % щомісячно від початкової суми кредиту, є незрозумілою. Даказів, що засвідчують виконання умов договору, містять інформацію про суму комісії, дату та вид послуг, позивачем не надано. Нарахована позивачем щомісячна комісія за обслуговування кредитів підміняє правову природу кредитного договору, оскільки вона фактично є прихованою платою за користування коштами, а не за реальну послугу. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що такі умови є нікчемними, оскільки банк не може брати плату за дії, які є його обов`язком (надання та супроводження кредиту). А тому умови кредитних договорів в частині стягнення з відповідача комісії у визначених розмірах є нікчемними. Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 14 000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч.3ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеним з Адвокатським об`єднанням «Правовий Курс» На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду Акт № 1 прийому передачі виконаних робіт згідно Договору № 02-24 від 01.07.2024 від 24.07.2025. (детальний опис робіт). Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Також суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість: За кредитним Договором № Z75.00115.005312064 від 28.05.2019 в сумі 5 973,57 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 4 470,88 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1 502,69 грн. За кредитним Договором № Z75.00115.005658258 від 03.09.2019 в сумі 19 297,69 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14 436,41 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 4 861,28 грн. Всього стягнути заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 25 271,26 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] ,задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, 1 434,34 грн. Із розрахунку 25 271,26*3028/53 349,40. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial