Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 2113158657798 від 11.05.2021 у розмірі 69061,86 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 11.05.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2113158657798 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. За умовами укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 %; починаючи з 15 дня на 1,38%; починаючи з 30 дня - 2,65%; тип процентної ставки - фіксована. Граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Дана обставина підтверджується листом від платіжної організації, згідно якого на підставі укладеного договору між кредитодавцем та платіжною організацією здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику у сумі 5900,00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021. Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача станом на день підготовки позову, становить 113862,33 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 107962,33 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 69061,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 5900,00 грн.; заборгованість за відсотками 63161,86 грн. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 05.11.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, в прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які повернуті до суду із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, відзив до суду не подав, будь-яких повідомлень про поважність причин неявки від відповідача до суду не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 11.05.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2113158657798 «Стандартний». Згідно п.1.1. укладеного договору, за цим договором Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5900,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (п.1.2. укладеного договору). Орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3. договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в; д) тип процентної ставки - фіксована. Уразі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Пунктом 1.9 договору передбачено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до заяви-анкети (додаток №1 до кредитного договору), [PERSON] просить ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 5900,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язується повернути кредит у розмірі 5900,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 2006,00 грн., вказує номер карткового рахунку для перерахування кредиту [NUMBER] . Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 11.05.2021 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальником [PERSON] , відповідач проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, розмір 5900,00 грн., строк кредитування 17 днів, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту: 1 платіж; розмір 7906,00 грн., на 17 день з дати отримання. Із відповіді від 02.09.2024 на запит ТОВ «Служба миттєвого кредитування» щодо підтвердження переказу грошових коштів, ТОВ «ФК «Вер фор пей» зазначає деталі транзакції: номер картки [NUMBER] ; власник картки (емітент) банк PUBLIC JSC ALFA-BANK, категорія карти MasterCard; час запиту 11.05.2021; номер договору згідно інформації від кредитора 2113158657798, сума 5900,00, валюта UAH. Інформацією про держателя вищевказаної банківської картки та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент цієї картки. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором №2113158657798 від 11.05.2021, станом на 30.11.2021 [PERSON] нараховано борг в сумі 41005,00 грн., який складається із тіла кредиту - 5900,00 грн, відсотків 35105,00 грн, пеня 0 грн., штраф 0 грн, всього сплачено: тіло 0 грн., відсотки 0 грн, пеня 0 грн, штраф 0 грн. 01.12.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" (клієнт) та ТОВ "Вердикт Капітал" (фактор) укладено договір факторингу №1-12. Згідно Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 та додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передало реєстр боржників в кількості 31632 ТОВ "Вердикт Капітал", в тому числі і до боржника [PERSON] , номер договору №2113158657798 від 11.05.2021, в сумі 41005,00 грн., який складається із тіла кредиту - 5900,00 грн, відсотків 35105,00 грн. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" (первісний кредитор) та ТОВ "Коллект Центр" (новий кредитор) укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та акта прийому - передачі реєстру боржників від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ "Коллект Центр" реєстр боржників кількістю 207307, у тому числі і до боржника [PERSON] , номер договору №2113158657798, в сумі 113862,33 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5900,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 107962,33 грн. Згідно розрахунку заборгованості від ТОВ "Вердикт Капітал" [PERSON] має заборгованість в сумі 113862,33 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту - 5900,00 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 35105,00 грн.; сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.12.2021 по 10.01.2023 (включно) складає 72 857,33 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ "Коллект Центр", [PERSON] станом на 23.09.2025, має заборгованість в сумі 113862,33 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5900,00 грн.; заборгованості за відсотками на дату розрахунку (23.09.2025) 107962,33 грн. Загальна заборгованість, заявлена до стягнення 69061,86 грн. Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ "Служба миттєвого кредитування" було укладено Кредитний договір. При цьому ТОВ "Служба миттєвого кредитування" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати процентів. Суд прийшов до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, у тому числі строки повернення кредиту та сплату процентів. Крім того, належними та допустимими доказами підтверджено перерахування відповідачу кредиту в розмірі 5900,00 грн. на зазначений відповідачем в договорі картковий рахунок [NUMBER] , натомість, відповідачем не спростовано факту отримання ним кредиту у розмірі 5900,00 грн., у тому числі шляхом надання виписок по банківському рахунку, які б спростовували надані позивачем перерахування на картковий рахунок [NUMBER] вказаних грошових коштів. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності вказаного кредитного договору №2113158657798 від 11.05.2021, однак таким правом не скористався. Також судом встановлено, що позивач набув до відповідача право грошової вимоги за кредитним договором №2113158657798 від 11.05.2021. За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2113158657798 від 11.05.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 91371,53 грн., виходячи з наступного. При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021 строк кредитування був погоджений сторонами та становив 17 днів. Зі змісту п.1.3 Договору слідує, що у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до Графіку платежів до Кредитного договору розмір процентів за 17 днів кредитування становить 2006,00 грн., які позичальник згідно умов договору повинен був сплатити 27.05.2021 року. Таким чином, [PERSON] не сплачено, як того вимагає п.1.3 Договору для продовження строку повернення кредиту, усі нараховані за 17 днів кредитування відсотки, розмір яких становить 2006,00 грн. За таких обставин, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відповідно до договору про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021 в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п.п. 1.4.2 п.1 Договору). Пунктом 2.1.1.6. договору передбачено, що у разі продовження сторонами строку надання кредиту та строку дії договору, за згодою позичальника, товариство має право змінити процентну ставку за користування кредитом на період продовження. Відповідно до п.п. 2.1.1.11 п. 2 Договору товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення /підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо). Суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача як споживача послуг позивача. З урахуванням наведеного слідує, що саме в межах строку кредитування 17 днів, з 11.05.2021 року по 27.05.2021 року, відповідач мав повернути позивачеві кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами, а пролонгація строку повернення кредиту понад 17 днів могла відбутися у разі оплати позичальником усіх нарахованих за вказаний період процентів. Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 11.05.2021 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення відповідного платежу на користь позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 11.05.2021 року по 27.05.2021 року не здійснив оплату суми нарахованих процентів в межах строку кредитування 17 днів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 17 днів, який було визначено у пункті 1.3 договору про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 2006,00 грн (5900 : 100 х 2 х 17), що відповідає узгодженому сторонами Графіку платежів. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в розмірі 2006,00 грн. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем Додаток №3 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, реєстр боржників до договору №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору про надання фінансових послуг №2113158657798 від 11.05.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 5900,00 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 2006,00 грн. заборгованість за відсотками, а всього 7 906 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково (у розмірі 11,45%), тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 277,36 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 02.09.2024 року укладено Договір №02-09/2024-6 про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . У відповідності до витягу з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 ФОП [PERSON] надав правові послуги ТОВ «Коллект Центр» на загальну суму 16000 грн. по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 2113158657798, а саме: вивчення документів (вартість 4000 грн.), позовна заява (вартість 12000,00 грн.). Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати. Натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. N 1013) вимогам статей157і158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року N 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. До таких же висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) (п.63). З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. необхідно відмовити.

Outcome: partial