Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ Юніт Капітал" звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором №270903030 від 22.02.2020 у розмірі 15752,00 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 22.02.2020 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 270903030, на суму 5500,00 грн. Первісний кредитор виконав своє зобов`язання за договором та 22.02.2020 перерахував на платіжну карту, зазначену відповідачем у договорі, 5500 грн. 28.11.2018 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та ТОВ Таліон Плюс укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, зокрема щодо продовження строку його дії. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 81 від 01.06.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги до відповідача. У свою чергу ТОВ "Таліон Плюс" відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відповідно до договору факторингу від 05.08.2020 №05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ Таліон Плюс передає (відступає) за плату, а ТОВ ФК "Онлайн Фінанс приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників. 04.06.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого ТОВ Юніт Капітал набуло, зокрема, право грошової вимоги до відповідача за договором №270903030 від 22.02.2020. 31.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та вказав про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, останньому копія ухвали про відкриття провадження та повідомлення про розгляд справи надсилались за зареєстрованою адресою його місця проживання, однак конверти з вказаними документами повернулися до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. Враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання ним у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.02.2020 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 270903030, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. Пунктом 1.2 визначено, що кредит надається строком на 30 днів. На період строку, визначеного п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,68 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % за кожен день. Згідно інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на карту, емітовану на ім`я відповідача, 22.02.2020 зараховано грошові кошти у сумі 5500 грн. 28.11.2018 між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ Таліон Плюс укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ Манівео швидка фінансова допомога зобов`язується відступити ТОВ Таліон Плюс права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ Таліон Плюс зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ Манівео швидка фінансова допомога. Строк дії договору закінчується 28.11.2019. Додатковою угодою № 19 строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 договір факторингу викладено у новій редакції, відповідно до якої строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2021. Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2023. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 сторони продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 01.01.2024. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 81 від 01.06.2020 ТОВ Таліон Плюс набуло право грошової вимоги за кредитним договором №270903030 від 22.02.2020 до відповідача [PERSON] у загальній сумі 14817,00 грн., з яких 5500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 9317,00 грн. заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку, складеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", заборгованість відповідача станом на 01.06.2020 становить: 5500,00 грн за тілом кредиту, 9317,00 грн. - за відсотками. 05.08.2020 між ТОВ Таліон Плюс та ТОВ ФК Онлайн Фінанс укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ Таліон Плюс зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ ФК Онлайн Фінанс зобов`язується їх прийняти. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 ТОВ ФК Онлайн Фінанс набуло право грошової вимоги за кредитним договором №270903030 до відповідача [PERSON] у загальній сумі 15752,00 грн., з яких 5500,00 грн. заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) та 10252,00 грн. заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку, складеного ТОВ "Таліон Плюс", заборгованість відповідача станом на 31.08.2023 становить: 5500 грн за тілом кредиту, 10252 грн. - за відсотками 04.06.2025 між ТОВ ФК Онлайн Фінанс та ТОВ Юніт Капітал укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ ФК Онлайн Фінанс передає (відступає), а ТОВ Юніт Капітал приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ Юніт Капітал набуло право грошової вимоги за кредитним договором №270903030 до відповідача [PERSON] у загальній сумі 15752,00 грн., з яких 5500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10252,00 грн. за відсотками. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст 519 ЦК України). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Таким чином, за договором факторингу може бути відступлено право вимоги (у тому числі і право вимоги, яке виникне у майбутньому), яке передбачено зобов`язанням, що існує на момент укладення договору факторингу. З матеріалів справи вбачається, що договір №270903030 між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога та [PERSON] укладений 22.02.2020, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги ТОВ "Таліон плюс", був укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] , і в первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Таліон плюс" на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Оскільки ТОВ "Таліон плюс" право вимоги стосовно відповідача як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 04.06.2025 ТОВ "Юніт Капітал", яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за договором №270903030, укладеним 22.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] . Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно [PERSON] за договором №270903030 від 22 лютого 2020 року від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон плюс", відповідно від ТОВ "Таліон плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та відповідно від ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал". Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed