Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

у листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38757,93 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4324261. Відповідно умов договору, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 11750,00 грн . ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання споживчого кредиту № 4324261від 16.06.2021 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 11750 грн, а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у розмірі 38540,00 гривень, а саме: основний борг 11750,00 грн та проценти 26790,00 грн. 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24-01/2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4324261 від 16.06.2021 року. Крім того 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та було укладено договір факторингу №10-01/2023, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4324261 від 16.06.2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 38540,00 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 11750 грн., заборгованість за процентами у розмірі 26790,00 грн. Крім того позивачем було нараховано суму збитків з урахуванням 3% річних у розмірі 29,93 грн та збитки від інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 188,00 грн за період з 24.01.2022 року до 23.02.2022 року. Таким чином разом заборгованість становить 38757,93 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. Ухвалою суду від 02.12.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження). Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. В матеріалах справи мається заява представника позивача про підтримання позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 16.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4324261. Відповідно умов договору, ТОВ «Авентус Україна», зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у сумі 11750,00 грн зі строком користування до 120 днів, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати періодичні платежі відповідно до графіку. Денна процентна ставка складає 1,90%. Орієнтовна реальна річна ставка 24079,41% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту -18447,50 грн. Факт перерахування 16.06.2021 року ТОВ «Авентус Україна» кредитних коштів у розмірі 11 750 гривень на вказаний відповідачем картковий рахунок [NUMBER] підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 08.10.2025 року та інформаційною довідкою ТОВ «Авентус Україна» від 10.10.2025 року. 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24-01/2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4324261 від 16.06.2021 року. Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором факторингу №24-01/2022 складений та підписаний сторонами 24.01.2022 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №№24-01/2022 від 24.01.2022 року, під номером 954 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №4324261 у сумі 38 540,00 грн. Крім того 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та було укладено договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4324261 у розмірі Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення прав вимоги складений та підписаний сторонами 10.01.2023 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, під номером 32972 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №4324261 у сумі 38 757,93 грн. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 207, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М280703. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 38757,93 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 11750,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 26790,00 грн, заборгованість за 3 % річних в розмірі 29,93 грн, та інфляційні збитки 188,00 гривень. Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки, строком кредитування). Крім того у відповідності до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України внесеного ЗУ « Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року , 3% річних та інфляційні збитки за прострочення виконання зобов`язання (відповідно до статті 625 ЦК України) нараховані за період з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року та підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11750,00 гривень, заборгованість за відсотками у розмірі 26790,00 гривень, 3% річних у розмірі 29,93 гривень та інфляційні збитки у розмірі 188,00 гривень, що разом становить 38757,93 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи розмір та види судових витрат по справі, ступінь доведеності факту їх понесення позивачем, а також результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Щодо вирішення судом питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч.3-4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024 укладений між АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заявку на надання юридичної допомоги №471 від 01.10.2025 року та витяг з акта №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року з описом наданих послуг та їх ціною. За змістом частини 8 статті 141 ЦПКУкраїни розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежне від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу). Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн за участь у даній справі, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи та ціною позову, їх необхідністю для постановлення судового рішення. Написання позовної заяви здійснено у типовій категорії справ, а тому не потребує значних затрат часу на виконання таких робіт крім того відповідно до прас-листа адвокатського об`єднання фіксована ціна на складення позовної заяви становить - 3000,00 гривень. Також суд вважає що надання детальної консультації Замовнику тривалістю 2 години ( враховуючи неодноразове звернення позивача за правовою допомогою до адвокатського об`єднання та масовістю позовів) не відповідає критерію необхідності. Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі повинні складати 4000,00 гривень.

Outcome: approved