Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов мотивовано тим, що між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» 15.10.2021 року було укладено електронний кредитний договір № 7506856, за умовами якого позичальник отримала 10 000,00 грн на термін до одного року з нарахуванням процентів за кожен день користування. У подальшому, 29.11.2021 року, між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 29/11-1 про відступлення права вимоги, за яким право стягнення боргу за даним кредитом перейшло до останнього, а 10.01.2023 року за договором № 10-01/2023 це право було відступлено на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Станом на день формування позову за цим договором утворилася заборгованість у розмірі 23 808,92 грн, що включає 10 000,00 грн тіла кредиту, 13 470,00 грн процентів, 292,08 грн інфляційних збитків та 46,84 грн трьох відсотків річних. Крім того, 05.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 3210952 на суму 20 000,00 грн із щоденною ставкою 1,70% (базова ставка 5,0%). Право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 року, а згодом до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно з договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Заборгованість за вказаним правочином становить 135 200,00 грн, з яких 20 000,00 грн основне зобов`язання, 112 200,00 грн проценти на дату відступлення та 3 000,00 грн комісія. Також 05.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101929640 на суму 20 000,00 грн під 1,25% на день (базова ставка 5,0%). Право вимоги за даним договором було відступлено на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 року, а пізніше передано ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Сума боргу за цим договором складає 127 700,00 грн, що складається з 20 000,00 грн тіла кредиту, 105 500,00 грн процентів та 2 200,00 грн комісії. Позивач зазначає, що відповідач була належним чином ознайомлена з умовами всіх договорів та підтвердила їх акцептування через особистий кабінет, проте взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим загальна сума до стягнення за трьома договорами становить 286 708,92 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу, сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому зазначила, що жодних кредитних договорів із фінансовими установами вона не укладала та грошових коштів не отримувала. Щодо кредитних договорів № 3210952 та № 101929640 від 05 жовтня 2021 року відповідач зауважила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази фактичної передачі їй коштів, зокрема оригінали меморіальних ордерів, квитанцій або інших платіжних документів, що підтверджували б рух коштів на її користь. Наданий позивачем розрахунок заборгованості вона вважає неналежним доказом, оскільки він є внутрішнім документом фінансової установи, не містить детальних відомостей про строки виникнення заборгованості за кожним платежем та не дозволяє перевірити правильність нарахування відсотків. Крім того, відповідач заперечила факт підписання договорів електронним цифровим підписом, вказавши, що матеріали справи не містять доказів її реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН», отримання логіну чи паролю, або подання відповідних заявок на отримання кредиту. Відтак, на переконання відповідача, укладення цих правочинів відбулося поза її волею. Окремо [PERSON] вказала на безпідставність нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Згідно з умовами договору № 3210952, максимальний строк користування кредитом із урахуванням усіх можливих пролонгацій на стандартних умовах не може перевищувати 60 днів. Оскільки відповідач не вчиняла дій для продовження строку на пільгових умовах після 05 листопада 2021 року, кінцевий строк кредитування сплив 03 грудня 2021 року, а тому нарахування будь-яких відсотків після цієї дати є незаконним. Також вона зазначила, що включення до розрахунку комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним. Додатково відповідач звернула увагу на те, що позивачем не надано доказів набуття ним права вимоги, зокрема відсутній належним чином підписаний реєстр боржників до договору факторингу та докази сплати ціни продажу за право вимоги, що є обов`язковим згідно з нормами цивільного законодавства. Щодо кредитного договору № 7506856 від 15 жовтня 2021 року, відповідач зазначила, що надана позивачем довідка про видачу коштів не відповідає вимогам закону, оскільки містить посилання на інший номер договору, не має її особистого підпису та не дозволяє ідентифікувати отримувача. З наданих документів вбачається, що кошти нібито перераховувалися через посередника ТОВ «ЕЛАЄНС», проте умови договору не передбачали участі третіх осіб у розрахунках, що робить факт отримання коштів недоведеним. Крім того, [PERSON] вказала, що договір відступлення права вимоги між первісним кредитором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений 29 листопада 2021 року, тобто до моменту виникнення реального зобов`язання, оскільки факт передачі грошей боржнику не був підтверджений. Це свідчить про те, що право вимоги не виникло у первісного кредитора, а отже, не могло бути законно передане позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», якого відповідач вважає неналежним позивачем у справі. На підставі викладеного [PERSON] просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача Ткаченко М. подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було правомірно укладено електронні кредитні договори №3210952 від 05.10.2021 року та №101929640 від 05.10.2021 року, а також договір №7506856 від 15.10.2021 року з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС». Укладення цих правочинів відбулося в електронній формі через Особистий кабінет позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт ідентифікації [PERSON] та підписання нею договорів підтверджується Довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, згідно з якою одноразові ідентифікатори J86116 та Z30136 були направлені на мобільний номер телефону відповідача [NUMBER] , який є ідентичним номеру, вказаному самою [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Позивач наголошує, що підписанням договорів відповідач підтвердила ознайомлення з усіма істотними умовами, включаючи суми кредитів, комісії та відсоткові ставки. На виконання умов вказаних договорів кредитодавцями було успішно здійснено перерахування грошових коштів на банківські картки, реквізити яких відповідач особисто вказала на сайтах фінансових установ. Факт видачі кредитних коштів підтверджується квитанцією ID платежу: 1784526906 від 05.10.2021 року про переказ 20 000,00 грн за договором №3210952, квитанцією ID платежу: 1784528140 від 05.10.2021 року про переказ 20 000,00 грн за договором №101929640, а також Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» від 07.02.2025 року про переказ 10 000,00 грн за договором №7506856 на номер картки [NUMBER] . Представник позивача зауважує, що оскільки ТОВ «Мілоан» є небанківською фінансовою установою, воно залучало надавача платіжних послуг ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» (платіжна система Fondy) для здійснення безготівкових переказів, що є стандартною законною процедурою. Крім того, представник позивача звертає увагу суду на презумпцію правомірності правочину згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України та на правові висновки Верховного Суду, згідно з якими квитанції та електронні документи платіжних систем є належними доказами отримання коштів у сфері електронної комерції. Оскільки відповідач не надала жодних доказів використання її персональних даних третіми особами та не заперечує коректність своїх даних у анкетах, твердження про неотримання коштів є безпідставними. З метою остаточного спростування сумнівів відповідача позивач також заявляє клопотання про витребування виписки з банківського рахунку [PERSON] для підтвердження зарахування вказаних сум. Представник позивача також зазначає, що надані розрахунки заборгованості як від первісного кредитора, так і від фактора, є чіткими, деталізованими та базуються на погоджених сторонами умовах договорів. Представник наголошує, що правильність нарахувань можна перевірити шляхом простих арифметичних операцій, а проста незгода відповідача з розрахунком, згідно з постановою Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №234/3840/15, не може бути підставою для відмови у позові, особливо за відсутності з боку відповідача обґрунтованого контррозрахунку. У тексті відповіді детально роз`яснено механізм нарахування заборгованості за договорами №3210952 та №101929640. Зокрема, вказано, що крім акційної процентної ставки, сторони погодили стандартну (базову) ставку у розмірі 5% від залишку кредиту за кожен день користування, яка застосовується після завершення первісного строку кредитування. Представник позивача звертає увагу на умови про автоматичну пролонгацію, які були прийняті відповідачем при підписанні договорів. Така пролонгація, на думку позивача, не завдає шкоди позичальнику, оскільки надає йому право правомірно користуватися коштами після спливу початкового терміну. Крім того, нарахування одноразових комісій у сумах 3 000,00 грн та 2 200,00 грн за надання та обслуговування кредитів повністю відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та правовій позиції Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21. Щодо правомірності вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у відповіді на відзив детально описано процес відступлення права вимоги. Спочатку права вимоги за договорами №3210952 та №101929640 перейшли від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договорів факторингу, що підтверджується актами приймання-передачі реєстрів боржників та платіжними інструкціями про оплату фінансування. Аналогічно, права за договором №7506856 перейшли від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Кінцевим етапом став договір №10-01/2023 від 10.01.2023 року, за яким ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло всі права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що підтверджено актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року. Представник позивача підсумовує, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку повернути борг, а лише дозволяє здійснити платіж первісному кредитору. Оскільки заборгованість залишається непогашеною, а факт укладення договорів та отримання коштів підтверджений належними доказами, позивач просить суд долучити відповідь на відзив до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Натомість вона подала до суду заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. У зазначеній заяві представник також вказала, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. Окремо представник звернула увагу суду на те, що на виконання ухвали про витребування доказів банком було надано документи, які підтверджують факт фактичного зарахування грошових коштів на рахунки відповідача відповідно до умов кредитного договору. На переконання позивача, вказані документи є беззаперечним доказом обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 15.10.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 7506856 від 15.10.2021 та підписано ідентифікатором B-118478, що підтверджується копіями вказаного договору, заявки на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] , де містяться персональні, контактні дані останньої, копіями паспорта кредиту, графіка платежів, правил надання фінансових кредитів. Згідно з п. 1.3, п. 1.4 та п. 1.5 договору, позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на основний строк 30 днів (Строк А) з терміном повернення до 14.11.2021 року за ставкою 1,99% на день (п. 1.6). Пунктами 1.7 та 1.8 передбачено умови автоматичної пролонгації на 30 днів (Строк Б) зі ставкою 2,50% на день, а граничний строк дії договору згідно з п. 1.12 обмежений одним календарним роком. Факт перерахування коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.02.2025 про отримання (перерахування) грошових коштів за кредитним договором № 7506856 від 15.10.2021, номер в системі FONDY: 453205544, номер операції: 5992f1fc-747b-424c-85b7- ee4d88f19406_637698913853967959, дата проведення платежу: 15.10.2021, призначення платежу: видача кредиту зг. Договору 7506856 від 15.10.2021, сума платежу: 10000,00, валюта платежу: UAH, платіжний метод: карта VISA, статус платежу: approved, номер карти: [NUMBER] , банк картки отримувача: PRIVATBANK. Крім того, факт отримання коштів на рахунок відповідача підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-260109/104282-БТ від 15.01.2026 з випискою по рахунку. У подальшому право вимоги за цим договором було відступлено від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору відступлення прав вимоги № 29/11-1 від 29.11.2021, що підтверджується копією вказаного договору, копією платіжного доручення № 0316500000 від 29.12.2021, що підтверджує оплату по договору № 29/11-1 від 29.11.2021. копією витягу з оригіналу реєстру боржників до договору № 29/11-1 від 29.11.2021, копією акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.11.2021. Розмір заборгованості за цим договором у сумі 23808,92 грн (10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13470,00 грн заборгованість за відсотками, 292,08 грн інфляційні збитки, 46,84 грн 3% річних) підтверджується копіями розрахунку заборгованості за кредитним договором від кредитодавця № 7506856 від 15.10.2021, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7506856 від 15.10.2021 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7506856 від 15.10.2021 від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Також судом встановлено, що 05.10.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір № 3210952 від 05.10.2021, договір підписано ідентифікатором J86116, що підтверджується копіями вказаного договору, анкети-заяви на кредит № 3210952 від 05.10.2021, де містяться персональні, контактні дані останньої, копіями паспорта кредиту, графіка платежів, правил надання фінансових кредитів, довідкою про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 3210952 від 05.10.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». Згідно з п. 1.3 та п. 1.4 договору, кредит у розмірі 20 000,00 грн надано на 30 днів (до 04.11.2021) зі ставкою 1,70% на день та комісією 3 000,00 грн (п. 1.5.1, п. 1.5.2). Пунктом 2.3 визначено право на щоденну пролонгацію, проте встановлено граничний строк пролонгування, який не може перевищувати 60 днів, після чого застосовується базова ставка 5,00% на день (п. 1.6). Факт отримання коштів підтверджується квитанцією ID платежу: 1784526906, сума: 20000.0 UAH, дата та час платежу 2021.10.05 17:17, призначення: кошти згідно договору 3210952, картка: 414962*51. Крім того, факт отримання коштів на рахунок відповідача підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-260109/104282-БТ від 15.01.2026 з випискою по рахунку. Право вимоги за даним договором було відступлено від ТОВ «МІЛОАН» на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, що підтверджується копією вказаного договору, копією платіжного доручення №321170001 від 14.01.2022, що підтверджує оплату по договору № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, копією акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді від 13.01.2022, витягу з оригіналу реєстру боржників до договору № 13-01/2022-79 від 13.01.2022. Сума боргу в розмірі 135200,00 грн (20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 112200,00 грн заборгованість за відсотками, 3000,00 грн комісія) підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від кредитодавця № 3210952 від 05.10.2021, розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3210952 від 05.10.2021 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3210952 від 05.10.2021 від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Крім того, 05.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір № 101929640 від 05.10.2021, підписано одноразовим ідентифікатором Z30136, що підтверджується копіями вказаного договору, анкети-заяви на кредит № 101929640 від 05.10.2021, де містяться персональні, контактні дані останньої, копіями паспорта кредиту, графіка платежів, правил надання фінансових кредитів, довідкою про ідентифікацію, якою підтверджено клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 101929640 від 05.10.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». За п. 1.2 та п. 1.3 договору сума кредиту становить 20000,00 грн на 30 днів. Згідно п. 1.5.1, п. 1.5.2 комісія становить 2200,00 грн та ставка 1,25% на день. П. 2.3 також передбачено щоденну пролонгацію з граничним строком 60 днів, після чого нараховується ставка 5,00% на день (п. 1.6). Факт видачі кредиту підтверджується квитанцією ID операції: 1784528140, сума та валюта операції: 20000.0 UAH, дата та час операції: 2021.10.05 17:18, призначення платіжної операції: кошти згідно договору 101929640. Крім того, факт отримання коштів на рахунок відповідача підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-260109/104282-БТ від 15.01.2026 з випискою по рахунку. Право вимоги за вказаним договором було відступлено від ТОВ «МІЛОАН» на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022, що підтверджується копією вказаного договору, копією платіжного доручення № 321370005 від 18.01.2022, що підтверджує оплату по договору № 17-01/2022-54 від 17.01.2022. копією акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді від 17.01.2022, копією витягу з оригіналу реєстру боржників до договору № 17-01/2022-54 від 17.01.2022. Заборгованість у сумі 127700,00 грн (20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 105500,00 грн заборгованість за відсотками, 2200,00 грн заборгованість за комісією) підтверджується копіями розрахунку заборгованості за кредитним договором від кредитодавця № 101929640 від 05.10.2021, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 101929640 від 05.10.2021 від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 101929640 від 05.10.2021 від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згодом право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами було відступлено від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 та додаткової угоди № 10/6 від 04.02.2025, що підтверджується копіями договору та додаткової угоди. Факт проведення розрахунків підтверджується копією акту зарахування зустрічних вимог, що підтверджує оплату по договору за відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Належна передача прав вимог підтверджується копіями акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023, акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді від 10.01.2023, а також копіями витягів з реєстрів. Загальна сума заборгованості за всіма договорами становить 286708,92 грн. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що умови договорів № 7506856 від 15.10.2021, № 3210952 від 05.10.2021, № 101929640 від 05.10.2021, відповідачем виконані не були. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту, інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов зазначених договорів (ст. 638 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач набув право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу. Вказаний договір факторингу та попередні договори з первісним кредитором у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит не погашений. Аналізуючи зібрані у справі докази та надані сторонами пояснення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у повному обсязі. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що вона не укладала кредитні договори та не отримувала грошові кошти, оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами справи. Встановлено, що при укладенні оспорюваних правочинів в інформаційно-телекомунікаційних системах кредитодавців були використані детальні персональні та контактні дані [PERSON] , включаючи її паспортні реквізити та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Оскільки відповідач не надала жодних доказів того, що її персональні дані були викрадені або використані третіми особами без її волі, суд вважає факт ідентифікації та підписання договорів за допомогою одноразових ідентифікаторів належним чином доведеним. Особливу увагу слід приділити факту реального виконання договорів з боку фінансових установ. Окрім довідок платіжних систем, матеріали справи містять офіційне підтвердження від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який на виконання ухвали суду надав виписки по рахунку відповідача. Згідно з цими документами, банківські картки, вказані в кредитних договорах, належать саме [PERSON] , і саме на них були зараховані кредитні кошти у встановленому обсязі. Це повністю нівелює аргументи відповідача про неотримання грошей та недоведеність факту видачі кредиту через посередників, адже кінцеве зарахування коштів на рахунок власника картки є моментом виникнення зобов`язання. Щодо тривалості нарахування процентів, суд роз`яснює, що надані позивачем розрахунки є математично коректними та відповідають погодженим умовам кожного з трьох договорів окремо. Зокрема, за кредитним договором № 7506856 від 15 жовтня 2021 року сторонами було погоджено не лише основний та додатковий строки по 30 днів кожен, а й можливість подальшої автоматичної пролонгації, де граничний строк дії договору згідно з пунктом 1.12 обмежений одним календарним роком. Відтак, нарахування процентів у межах цього річного терміну є цілком правомірним та відповідає волевиявленню сторін при підписанні електронного документа. Водночас, за кредитними договорами № 3210952 та № 101929640 від 05 жовтня 2021 року встановлено інший порядок: до основного строку у 30 днів додається період щоденної пролонгації, який обмежений граничним терміном у 60 днів. Таким чином, загальний строк правомірного нарахування відсотків за цими двома правочинами становить 90 днів, після чого, згідно з пунктами 1.6 договорів, починає застосовуватися базова процентна ставка. Відповідач, акцептувавши вказані умови через свій особистий кабінет, погодилася на відповідні етапи та строки нарахування плати за користування коштами, а отже, її посилання на незаконність нарахувань поза межами початкових 30 днів є юридично необґрунтованим. Крім того, законним є нарахування комісії, оскільки її розмір був встановлений як одноразова плата саме за видачу кредиту, а не за його обслуговування чи надання додаткових інформаційних послуг, що цілком узгоджується з нормами Закону України «Про споживче кредитування». Також, суд вважає доведеним право позивача на стягнення вказаних сум. Хронологія відступлення прав вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» і надалі до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є послідовною та підтвердженою належно оформленими договорами факторингу, реєстрами боржників та доказами проведення розрахунків між юридичними особами. Оскільки відповідач не надала контррозрахунку заборгованості або доказів її часткового чи повного погашення, а позивач належними та допустимими доказами обґрунтував розмір боргу за всіма трьома договорами, позов підлягає задоволенню в заявленому розмірі. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» надало належні і допустимі докази заборгованості [PERSON] за договорами № 7506856 від 15.10.2021, № 3210952 від 05.10.2021, № 101929640 від 05.10.2021, яка станом на день розгляду справи відповідачем не погашена. Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами № 7506856 від 15.10.2021, № 3210952 від 05.10.2021, № 101929640 від 05.10.2021, в розмірі 286708,92 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3440,51 грн судового збору. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Факт надання правової допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, тарифами на послуги, заявкою на надання юридичної допомоги № 1837 від 01.10.2025 року, а також витягом з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року. Надані послуги включають: надання усної консультації з вивченням документів, підготовка пропозицій, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Вартість наданих послуг становить 25000,00 грн. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved