Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2019 року № С-001-048420-19-980 та за кредитним договором №Р20.00300.005885034 від 30.10.2019 року у загальному розмірі 121 039,28 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № С-001-048420-19-980. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. в строки визначені умовами договору. У зв`язку з неповернення заборгованості за Договором кредиту та відповідно до довідки рахунку заборгованості [PERSON] за Договором № С-001-048420-19-980 від 03 березня 2019 року станом на 19.12.2023, заборгованість [PERSON] становить 12 643,38 грн. 30.10.2019 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Р20.00300.005885034. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 45 100,00 грн. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі 45 100,00 грн. в строки визначені умовами договору. У зв`язку з неповернення заборгованості за Договором кредиту та відповідно до довідки рахунку заборгованості [PERSON] за Договором № Р20.00300.005885034 від 30 жовтня 2019 року станом на 19.12.2023, заборгованість [PERSON] становить 108 395,90 грн. Ухвалою суду від 08 вересня 2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відправлена кореспонденція повернулася з відміткою «отримано особисто», причину неявки суду не повідомив. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановленні наступні факти та відповідно правовідносини. Судом встановлено факт укладення між ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем 03.03.2019 року кредитного договору № С-001-048420-19-980. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п.п.2.3 Договору Кредиту за користуванням кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних від залишкової суми кредиту. Також сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно і термін та в розмірах, встановлених згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Останній ознайомлений та погодився з Умовами договору. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. в строки визначені умовами договору. 30.10.2019 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Р20.00300.005885034. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 45 100,00 грн. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі 45 100,00 грн. в строки визначені умовами договору. Відповідно до п.п.1.3 Договору Кредиту за користуванням кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. 19.12.2023 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» / Фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023 (далі - Договір факторингу 1). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за Кредитними договорами С-001- 048420-19-980 від 03.03.2019 року, P20.00300.005885034 від 30.10.2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн (докази перерахування надаються), та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників (реєстру боржників надається). 05.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРІНГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було підписано Акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу. Під час складання реєстру боржників № 22/12-2023 від 22.12.2023 року була допущена технічна помилка, а саме - помилково зазначено номер договору факторингу як № 21/12-2023 від 21.12.2023 року. Водночас відповідно до положень чинного договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року сторони досягли спільного розуміння, що зазначена технічна неточність не впливає на дійсність правочину, не скасовує факт переходу права вимоги, а також не змінює обсягів переданих прав, які були належним чином оформлені та підтверджені підписаним реєстром боржників № 22/12-2023 від 22.12.2023 року. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами № С-001-048420-19-980 від 03.03.2019 року, № Р20.00300.005885034 від 30.10.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення ст.ст. 625, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн, суд приходить до наступного. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч. ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір №02-24 від 01.07.2024 р. між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правничий Курс» про надання правової допомоги; додаткову угоду №1/1 до договору про надання правничої допомоги, Акт №1 приймання-передачі реєстру боржників. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача, у частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: partial