Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

18 липня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] у якій прохає стягнути з [PERSON] на її [PERSON] , користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 14.04.2015 вони перебували у шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 71. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час діти потребують поліпшення їхнього матеріального становища, покращеного харчування, та належного забезпечення побутовими речами необхідними для їх життєдіяльності. Однак її доходи не дають їй можливості в повному обсязі це здійснити. Вжиті нею заходи досудового врегулювання даного спору шляхом звернення до відповідача для добровільної участі в утриманні дітей до досягнення повноліття позитивного результату на дали. Заходи досудового врегулювання спору, не проводилися, законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 18.07.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до повідомлення Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області № 2101 від 21 липня 2023 року, яке отримано судом 02.08.2023, зазначено, що за даними Реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , паспорт: [NUMBER] від 19.02.2019, УНЗР: 1995111-06718 знятий із зареєстрованого місця проживання за заявою власника житла за адресою: [ADDRESS] з 19 травня 2023 року по теперішній час. Ухвалою від 09 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено у справі судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 11 вересня 2023 року. Ухвалою від 11 вересня 2023 року судове засідання відкладено на 24 жовтня 2023 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи. Ухвалою від 24 жовтня 2023 року судове засідання відкладено на 22 листопада 2023 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивачки. Ухвалою від 22 листопада 2023 року провадження у справі зупинено на підставі ст. 132 ЦПК України для розшуку відповідача. Ухвалою від 18 листопада 2025 року поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 грудня 2025 року. Ухвалою від 22 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 05 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 05 лютого 2026 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивачкою, подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився без повідомлення про причини неявки та їх поважність. Враховуючи зазначене, враховуючи положення ч. 1 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін під час заочного розгляду та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2015 (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2019 (а.с.9). Відповідно до довідки виданої Східним старостинським округом Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] та перебувають на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інформації про інших утриманців, а також, враховуючи визнання ним заявлених позовних вимог, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, відсутність інформації про інших утриманців, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення цього судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі судового збору, який підлягав сплаті на момент подання цього позову, тобто 1 073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved