Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2034716962 від 24.11.2020 року у загальному розмірі 22 202,37 грн. Позивач просив розподілити судові витрати, стягнувши з відповідача на користь позивача 2422,40 грн у рахунок відшкодування судового збору та 5000 грн у рахунок відшкодування витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 24.11.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2034716962, за умовами якого банк надав позичальнику кредит, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені кредитним договором. [PERSON] отримавши кредит, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, у неї сформувалася заборгованість за тілом кредиту 12 300,00 грн, заборгованість по відсоткам 9 902,37 грн. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ " Брайт Інвестмент " укладено договір факторингу, за умовами якого позивач набув права вимоги за кредитним договором № 2034716962 від 24.11.2020 року укладеним з відповідачем [PERSON] . Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, що порушує права позивача як нового кредитора, він звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 20.10.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 09 грудня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача адвокат Павленко В.В. просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві посилався на те, що позивачем не надано до позовної заяві як акцепту так і оферти на укладення договору про споживчий кредит №2034716962 від 24.11.2020 року між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та [PERSON] , а також докази підписання зазначених документів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Також до позовної заяви позивачем не додано на якій підставі кредит №2034716962 від 24.11.2020 року був переданий до колекторської служби, тому що строк договору між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» не закінчився. Вважає, що відсотки нараховані неправильно. Також просив максимально зменшити розмір витрат позивача на професійну правову допомогу. 11 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав, зазначив, що 24.11.2020 року між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №2034716962, відповідно до якого «ОТП Банк» надало відповідачці кредит у сумі 16 588 грн. на споживчі цілі (придбання товару) на строк 13 місяців. Договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і Позичальнику надано декілька різних послуг кредитування та видача і обслуговування картки. Розділом 2 кредитного договору також було передбачено, що між ПАТ «ОТП Банк» (Банк) та позичальником укладено поточний (картковий) рахунок та отримано електронний платіжний засіб. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% (п`ять) на місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01% (нуль цілих одна сота відсотки) річних. Відповідно до паспорту споживчого кредиту ліміт кредитної лінії 4500 гривень ( з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору), на строк 36 місяців (з правом пролонгації). Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та навіть копія паспорту [PERSON] підписані особисто Відповідачем у відділенні Банку. Крім цього, Позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку по особовому рахунку Відповідача, що підтверджує отримання останньою кредиту. Банк виконав свої зобов`язання шляхом фінансування покупки товару, що підтверджується: виписками з рахунку (як первинним бухгалтерським документом); розрахунком заборгованості; фактом здійснення платежів Відповідачем до 20.10.2020 року. В матеріалах справи наявні належні та допустимі докази що підтверджують набуття позивачем право грошової вимоги, а саме: Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265; витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а також платіжну інструкцію. Відповідно до платіжного доручення №46 від 24.03.2023 фактор сплатив клієнту сплату за договором факторингу у розмірі 7 155 000,00 грн. Отже, Позивачу було передано право грошової вимоги за Кредитним договором № 2034716962 від 24.11.2020 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з даним позовом до суду, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від Позикодавця до Позивача. Вважає, що понесені витрати на правову допомогу підтверджені належним чином, та додано до позовної заяви: договір № 43115064 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року; детальний опис робіт, виконаних Адвокатським Бюро «ОЛЬГИ КЛЕЩ»; акт № 2034716962 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30 вересня 2025 року; платіжна інструкція № 1915 від 02.10.2025 року. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, представник позивача адвокат Павленко В.В. подав заяву про проведення судового засідання без його та відповідача участі, за наявними матеріалами справи, у відзиві просив відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.11.2020 між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №2034716962, за умовами якого банк надає позичальнику 16 588 грн кредиту, з обов`язком повернення до 24.12.2021 року, під 0,01 % річних. Згідно 1.3 договору, повернення кредиту та сплата процентів відбуваються шляхом сплати ануїтетних платежів, згідно додатку № 1 до договору. Крім цього, в договорі передбачено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», згідно якої [PERSON] забажала оформити поточний рахунок з видачею картки 24.11.2020, що посвідчив своїм підписом). Умовами обслуговування кредитної лінії визначено, що за користування кредитом Банк нараховує проценти в розмірі визначеному Тарифами, що на дату укладення договори складає 5 % в місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01 %. Так, в додатку до договору чітко зафіксовано, що впродовж строку кредитування, а саме до з 24.09.2021 по 24.12.2021 [PERSON] мала сплачувати щомісячно до 497,64 грн. Згідно паспорту споживчого кредиту, за кредитною лінією визначено початковий кредитний ліміт 4500 грн, строк користування 36 місяців (з правом пролонгації), пільговий період 55 днів, процентна ставка за межами пільгового періоду 5 % в місяць. [PERSON] вказала у тексті договору, що ознайомлена з усіма його умовами та зобов`язується їх дотримуватися, що скріпила своїм підписом під договором, додатком до договору та паспортом споживчого кредиту, заявою-приєднання. Факт отримання споживчого кредиту підтверджено накладними на придбання продукції за рахунок кредитних коштів, а факт користування кредитною лінією підтверджується даними виписки по рахунку, що відображає рух коштів з моменту отримання кредиту, зокрема розрахунок за товари, зняття готівки та інше. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, станом на 21.06.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2034716962 від 24.11.2020 склала 22 202,37 грн. 24.03.2023 року між ТОВ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт Інвестмент" укладено договір факторингу № 24/03/23, згідно якого до фактора перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 22 202 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 12 300 грн, за процентами 9 902,37 грн (а.с. 33-35, 36). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено, що ТОВ "ОТП Банк" відступило ТОВ "Брайт Інвестмент" право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача. Договір факторингу є дійсними та чинними, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні. Реєстр прав вимоги містить чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ "ОТП Банк" та [PERSON] та суму заборгованості. Договір факторингу та реєстр прав вимог містять підписи сторін, є належними та допустимими доказами. Зважаючи на викладене, доводи представника відповідача про недоведеність факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 24.11.2020 року кредитним договором №2034716962 до ТОВ "Брайт Інвестмент" є безпідставними. Відтак, суд погоджується з тим, що до ТОВ "Брайт Інвестмент", як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Суд, здійснивши перевірку розрахунків заборгованостей за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Всупереч умовам договору кредиту, відповідач не виконала свого зобов`язання та не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором №2034716962 від 24.11.2020, внаслідок чого кредитна заборгованість становить 22 202,37 грн, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем було надано суду докази понесення таких витрат у розмірі 5 000, 00 грн, а саме: копію договору № 43115064 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, за змістом якого сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі за позовом до [PERSON] становить 5 000, 00 грн.; детальний опис робіт, виконаних АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЬГИ КЛЕЩ»; акт № 2034716962 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30 вересня 2025 року; платіжну інструкцію № 1915 від 02.10.2025 року на підтвердження оплати наданої правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Враховуючи наведене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved