Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

04.03.2025 [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд з позовною заявою до ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просить стягнути з ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 148959,32 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь 10000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 29.07.2023 о 09 год. 10 хв. на а/д М06 Київ-Чоп, перехрестя с. Дроговиж догора М06 Київ-Чоп Миколаївського (Стрийського) району водій [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz SPRINTER 316, д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT 407, д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] (технічний паспорт серії [NUMBER] ) внаслідок чого вказані автомобілі отримали значні пошкодження, а пасажири травми. З урахуванням того, що на час настання ДТП, [PERSON] на законних підставах володіла транспортним засобом PEUGEOT 407, д.н.з. [NUMBER] , в її володінні знаходився технічний паспорт на транспортний засіб, позивачка при собі мала посвідчення водія та автомобіль PEUGEOT 407, д.н.з. [NUMBER] не перебував у розшуку та не був викраденим. Зазначила, що вона на законних підставах володіла зазначеним автомобілем. 3 липня 2023 тривали слідчі дії по вказаному ДТП в межах кримінального провадження №12023141250000432 від 03.10.2023. 13.02.2024 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/366/24, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 KK України, у зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] . Кримінальне провадження за №12023141250000432 від 03.10.2023 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу ЕР №213518569 у ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 28.05.2025 на адресу суду із Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області надійшла відповідь на запит про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідно до якої, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 17.06.2025 від представника ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарук І.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити. Покликається на те, що ДТП сталася 29.07.2023, однак позивач не подавала до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, в порядку ст.ст. 35 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. Крім того, згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі № 465/4287/15 (режим доступу https://verdictum.ligazakon.net/document/86402010): вимоги п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий не звертався із заявою ані до страховика, ані до суду. Таким чином в даній постанові Верховний Суд зробив висновок, що в будь-якому разі строк звернення потерпілого до страховика щодо стягнення майнової шкоди обмежується річним строком з моменту ДТП. Зазначила, що провадження у даній справі № 447/688/25 відкрито згідно ухвали суду першої інстанції 02.06.2025, позов до суду у цій справі було подано позивачем 04.03.2025, тобто поза межами встановленого законом річного строку з моменту ДТП, що відбулася 29.07.2023. Таким чином, відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р., Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі № 465/4287/15 - це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком та для відмови у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Позивач не звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування в позасудовому чи судовому порядку протягом року з моменту ДТП (29.07.2023), а подала таку заяву лише 04.09.2024. Обставин, які б перешкоджали їй це зробити вчасно, в межах строків передбачених законом (до 29.07.2024) не встановлено. Позивачем не доведено, що незвернення до страховика (ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») із заявою про страхове відшкодування в позасудовому чи судовому порядку на протязі року з моменту ДТП було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання відшкодування, а тому, вважає, що підстав для задоволення позову немає. 18.08.2025 від представниці позивачки адвокатеси Гриневич О.М. надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 18.08.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 02.10.2025 від представниці позивачки [PERSON] , адвокатеси Гриневич О.М. надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначила, що у страхову компанію винуватця ДТП ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», позивачем [PERSON] було подано заяву про виплату страхового відшкодування 12.07.2024 року. 16.07.2024 року на електронну адресу позивача від СК «Княжа» надійшло повідомлення, що на підставі отриманих документів зареєстровано справу 240001069544. Проте, 04.09.2024 від представника СК «Княжа» надійшло повідомлення про скерування на адресу відповідача заяви на виплату, в заяві необхідно поставити дату, підпис, ПІБ та надіслати скан заяви для проведення оперативної виплати. 10.09.2024 від директора Департаменту врегулювання страхових випадків СК «Княжа» А. Познанського надійшов лист про прийняте рішення, яким відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки заява подана із пропуском річного строку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та не передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Вказала, що немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Своє право на відшкодування шкоди завданої ДТП, що мала місце 29.07.2023, за спірних правовідносин, позивач може реалізувати у судовому порядку, протягом строку позовної давності чи з врахуванням відповідних наслідків пропуску такого, в межах страхової суми та за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ Українська Страхова Компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної ДТП просила задоволити. 06.10.2025 від представника ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарук І.Ю. надійшли додаткові пояснення. 12.07.2024 Позивачкою було подано до страховика пояснення потерпілого про обставини ДТП, а не заяву про виплату страхового відшкодування. Оскільки пояснення про обставини ДТП не містить необхідних реквізитів заяви про страхове відшкодування, передбачених у ст. ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року. Також пояснення про обставини ДТП від 12.07.24 року не містить банківських реквізитів Позивачки для перерахування їй страхового відшкодування, а отже, не було спрямоване на отримання страхового відшкодування, оскільки згідно п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Таким чином вперше до страховика з повідомленням про ДТП Позивач звернулася лише 12.07.2024 року, тобто майже через рік після вчинення ДТП (29.07.2023 р.). Об`єктивних обставин, які б заважали Позивачці звернутися до страховика раніше не встановлено та доказів на підтвердження таких обставин не надано. Згідно ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. - для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Обов`язок потерпілого подати страховику заяву про страхове відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП, але не пізніше одного року з моменту скоєння ДТП, якщо шкода заподіяна майну, передбачений нормами спеціального закону, що є у загальному доступі для ознайомлення. Заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» Позивачка подала лише 04.09.2024 року, тобто поза межами річного строку, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV. В судовому порядку до страховика в межах цього строку Позивачка також не зверталась. Позивачем [PERSON] не доведено, що незвернення до страховика (Відповідача 1) із заявою про страхове відшкодування в позасудовому чи судовому порядку протягом року з моменту ДТП було обумовлене обставинами, які не залежали від неї, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання відшкодування, а тому, з огляду на вищевикладене, підстав для задоволення позову немає. Просила в задоволенні позовних вимог до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відмовити. 06.10.2025 від представниці позивачки [PERSON] , адвокатеси Гриневич О.М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. 06.10.2025 від представника відповідача Кузнєцова С.В. надійшла заява (додаткові пояснення). Заперечує у задоволенні позовних вимог. Позивач зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", однак дна справа не розглядається за правилами кримінального провадження, а позивачем не подано позов у порядку визначеному ст. 128 КПК України. Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за подання позовної заяви за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1% від ціни позову. Позивачем не наведено обґрунтування стягнення моральної шкоди та її розміру. Позивач зазначила, що ДТП, яка мала місце 29.07.2023 року призвела до порушення звичного укладу життя, оскільки вона перебувала без звичного засобу для пересування. Транспортний засіб не підлягає відновленню. Не зрозуміло який уклад життя був порушений у Позивача, оскільки пошкоджений транспортний засіб їй не належить, остання отримала право користування пошкодженим транспортним засобом за 1 місяць до ДТП, відсутній також розрахунок моральної шкоди. Оскільки Позивачем не обґунтовано наявність моральної шкоди не надано розрахунку такої, вважає що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з [PERSON] слід відмовити. Крім цього, розгляд справи просив проводити у відсутності відповідача і його представника. 13.11.2025 від представниці позивачки [PERSON] , адвокатеси Гриневич О.М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Ухвалою суду від 13.11.2025 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . 03.02.2026 від представниці позивачки [PERSON] , адвокатеси Гриневич О.М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позховні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарук І.Ю. у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у відсутності представника. Представник відповідача Кузнєцова С.В. у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника. Ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 29.07.2023 о 09 год. 10 хв. на а/д М06 Київ-Чоп, перехрестя с. Дроговиж догора М06 Київ-Чоп Миколаївського (Стрийського) району водій [PERSON] керуючи автомобілем Mercedes-Benz SPRINTER 316, д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT 407, д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] (технічний паспорт серії [NUMBER] ) внаслідок чого вказані автомобілі отримали значні пошкодження, а пасажири травми. Відповідно до копії довіреності посвідченої 30.08.2024 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвим В.А., [PERSON] , [INFO] , на підставі договору доручення укладеного в усній формі, уповноважив [PERSON] , [INFO] , бути його представником з питань експлуатації та розпорядження на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 27.08.2021 ТСЦ 4645, транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 407, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , колір чорний, тип ТЗ загальний легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] . Надав право на період дії довіреності експлуатувати та керувати зазначеним ТЗ на території України та за її межами, а також вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Відповідно до копії листа ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» вих № 240001069544-1 від 10.09.2024 на час ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , водія транспортного засобу Mercedes-Benz SPRINTER 316, д.н.з. [NUMBER] , було застраховано ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-213518569. Заява про страхове відшкодування подана [PERSON] 04.09.2024, а строк подання заяви про виплату страхового відшкодування сплив 29.07.2024, у зв`язку із чим такій відмовлено у виплаті страхового відшкодування стосовно пошкодженого транспортного засобу PEUGEOT 407, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 13.02.2024 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] . Кримінальне провадження за № 12023141250000432 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2023 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Оцінка суду. На час настання ДТП діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (далі - Закон №1961-IV), який втратив чинність 01.01.2025 у зв`язку з введенням в дію Закону України №3720-IX від 21.05.2024 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(який діяв на момент виникнення правовідносин у справі) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/7449/17 (провадження № 12-104гс18) право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 Цивільного кодексу України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. Положеннями статей 256, 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 Цивільного кодексу України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено наслідок пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Як встановлено з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано шкоди позивачці, відбулася 29.07.2023. Проте з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернулася до відповідача лише 04.09.2024, тобто з пропуском річного строку, встановленого законом. При цьому, позивачкою на наведено жодних обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку для подання заяви про страхове відшкодування, об`єктивну неможливість подати відповідну заяву до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». З огляду на те, що кримінальне провадження за фактом заявленої ДТП було закрито 13.02.2024 року, тобто було остаточно визначено особу, яка є відповідальною за заподіяну шкоду, позивачці були відомі усі причини та обставини скоєння ДТП (настання страхового випадку), а тому остання мала змогу своєчасно звернутися із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Вищевказане підтверджує обґрунтованість прийнятого ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» рішення та вказує на відсутність правових підстав для стягнення страхового відшкодування в судовому порядку. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 148959,32 грн. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, щкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України). Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди». Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Виходячи з цього, суд вважає, що заявлена вимога про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000 грн., відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивачки, яка зазнала моральних страждань. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial