Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09.09.2000. Подружжя не має дітей. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Примирення неможливе, просила шлюб розірвати. Позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд», в переліку доданих матеріалів до заяви додано копію свідоцтва про шлюб. Оригінал свідоцтва було надано до канцелярії суду впродовж розгляду справи. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до позовної заяви додається свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Суд враховує практику Верховного Суду, що для відкриття провадження по справі достатньо посвідченої копії свідоцтва про шлюб, проте для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб є доказом на підтвердження існування шлюбу на час розгляду справи в суді. Наявність у сторони одночасно двох взаємосуперечливих документів (оригіналу свідоцтва про шлюб та рішення суду про його розірвання) є неприпустими. 26.11.2025 судом отримана інформація про зареєстрвоане місце проживання відповідача. 01.12.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала щодо заочного розгляду. Відповідач не з`явився, про дату, місце, час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Згідно ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлене наступне. 09.09.2000 між сторонами зареєстрований шлюб у Градизькій селищній раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 30. Зазначене стверджується оригіналом свідоцтва серії [NUMBER] , виданим Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.ст. 109, 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ст.ст. 112, 114 СК України). Відповідно до роз`яснень викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України (ч.3 ст.105 СК України). Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягала на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. З матеріалів справи слідує, що між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Відповідач заяв щодо заперечень проти розірвання шлюбу, клопотання про примирення подружжя не надав. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у розумінні ст.112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Підстав для примирення подружжя судом не встановлено. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, що остання просила покласти на неї. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved