Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 в розмірі 23 662,33 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.04.2019 між ТОВ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2023661597, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 перейшло до позивача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 на загальну суму 23 662,33 грн, з яких: 13 000,00 заборгованість за «тілом» кредиту, 10 662,33 грн заборгованість за процентами. 02.12.2025 справа надійшла до суду із Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12.02.2026. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву, у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином через розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України», відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 24.04.2019 між АТ«ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023661597, який, за свою природою, є змішаним: споживче кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та/або (корпоративних). За умовами першої частини кредитного договору відповідачем були придбані товари на суму 4 100,00 грн, що підтверджується копією рахунку-фактури № СФРКН-0000001591 від 24.04.2019, копією видаткової накладної № ЧРКН2-0004 від 24.04.2019, копією фіскального чеку від 24.04.2019. До позову представником позивача також додано копію розписки, з якої вбачається, що [PERSON] отримав картку, емітовану на його ім`я, № [NUMBER] із строком дії до липня 2021 року. 24.04.2019 відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву на отримання кредиту, в яких були також погоджені всі умови кредитування, підписав орієнтований графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент». Згідно з п. 1.1 договору факторингу АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитним договором, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Пунктом 1.3 договору факторингу передбачено, що ТОВ «Брайт Інвестмент» одержує замість АТ «ОТП Банк» право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 на загальну суму 23 663,33 грн, з якої: заборгованість за кредитом 13 000,00 грн, заборгованість за процентами 10 662,33 грн. На адресу відповідача позивачем було направлене повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 та дострокове погашення заборгованості за ним. Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість за кредитним договором не повернув. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилися заборгованості у вищезазначеному розмірі, позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2023661597 від 24.04.2019 в розмірі 23 662,33 грн, з яких: 13 000,00 заборгованість за наданим кредитом, 10 662,33 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, що сплачено позивачем за подання позову до суду. Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази: копію договору № 43115064 від 01.07.2025 про надання правової допомоги; копію додаткової угоди № 2023661597 від 01.09.2025 до договору № 43115064 від 01.07.2025; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Ольги Клещ» від 01.09.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4461 від 06.09.2019; копію акту № 2023661597 від 30.09.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); копію платіжної інструкції № 1777 від 01.10.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг справи, співмірність її складності із наданими адвокатом послуг, витраченого адвокатом часу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн, оскільки адвокатом був витрачений час лише на складання позовної заяви, інших процесуальних документів у справі ним подано не було, безпосередньої участі в судових засіданнях він не брав, що узгоджується з принципом розумності та об`єктивності.

Outcome: approved