Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

12.12.2025 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Какун А.С. засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовною заявою від 26.11.2025 № 003748596 та доданими до неї документами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 30.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (у тексті - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладено кредитний договір № 248822101, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (у тексті - ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 248822101. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідачів, вказаних в реєстрах прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6815,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вказаним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, то останній вимушений звернутися за їх захистом до суду. Враховуючи наведене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 248822101 від 30.05.2019 в сумі 11815,00 грн і сплачений судовий збір. Ухвалою від 16.12.2025 (а. с. 31, 32) позовну заяву судом прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня її вручення для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачеві та його представникові копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 17.12.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 33, зворот а. с. 33). Копія ухвали від 16.12.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачеві вручена 24.12.2025, що підтверджується формуляром рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, який суд отримав 30.12.2025 (а. с. 35). Відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також будь-яких інших клопотань, заяв по суті справи, пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, яка є предметом цього позову, відповідач до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті -ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при її підготовці до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про її розгляд. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з наведеним суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами судом не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. На підтвердження позовних вимог до суду подано договір № 248822101 від 30.05.2019, сторонами якого зазначені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (у тексті також договір, кредитний договір). Пунктом 4.4. договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. У п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» дано визначення терміну електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», чинною станом на 30.05.2019, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази прийняття [PERSON] пропозиції ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і, як наслідок, підписання договору. У розділі 5 договору та п. 4 графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору, зазначено лише [PERSON] , але вони не містять його підпису. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно якого право вимоги за кредитними договорами, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржниками, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, перейшло до ТОВ «Таліон плюс». В подальшому, 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, яке воно отримало на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до договору факторингу № 20190103 від 03.11.2019, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 248822101 від 30.05.2019 в розмірі 11815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6815,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з ч. 1 і абз. 1 - 7 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», чинними станом на 30.05.2019, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом з тим, позивачм ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача. Також відсутні докази отримання та користування [PERSON] кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку). Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим не заявив і не подав клопотання про витребування доказів, не зазначив про докази, які не можуть бути подані, причини, з яких вони не можуть бути подані, докази, які підтверджують, що він здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання доказів. У позовній заяві ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд розглянути справу за відсутності його представник, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Додані до позовної заяви кредитний договір, договори факторингу, розрахунок заборгованості, проведений позивачем, а не первісним кредитором, не доводять отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором. Щодо права ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заявляти вимогу до [PERSON] за договором № 248822101 від 30.05.2019, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Під час розгляду справи судом встановлено, що матеріали справи містять лише першу та останню сторінки договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», згідно якого, як стверджує позивач, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон плюс». Також матеріали справи не містять реєстру прав вимог до договору № 28/1118-01 від 28.11.2018, який згідно п. 12 цього договору є додатком № 1 до нього і складає його невід`ємну частину. З урахуванням викладеного ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело належними, допустимими та достатніми доказами перехід права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 30.05.2019 № 248822101 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», що, як наслідок, свідчить про відсутність такого права вимоги у позивача. За таких обставин позовна заява ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed