Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача АТ «ОТП Банк» Паладич А.О., яка діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 128872,14 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, 11.12.2017 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 2017291678. Згідно з умовами договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua. [PERSON] виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Відповідно до умов договору АТ «ОТП Банк» виконав свої зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте Відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № 2017291678 від 11.12.2017 станом на дату подання позовної заяви заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» становить 128872,14 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 67700,00 грн.; заборгованості за відсотками 61172,14 грн. 25.01.2025 позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань. Однак, відповідач письмову вимогу банку не задовольнив, заборгованість не погашена. Ухвалою Основ?янського районного суду м.Харкова від 30 травня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09 липня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17 вересня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Харкова. 30 жовтня 2025 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Харкова та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 надійшла у провадження судді Теслікової І.І. Ухвалою від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року вирішено про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Суд встановив, що 11.12.2017 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 2017291678 та підписано заявку фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії на суму 7940 грн., з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору, з нарахуванням 0,01% (річних) процентна ставка що діє протягом пільгового періоду до 59 днів, 40% (річних) процентна ставка, що діє після закінчення пільгового кредиту. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується договором про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 2017291678, заявою позичальника на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості за кредитним договором, довідкою про зміну кредитного ліміту та розрахунком загальної вартості кредиту. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснює, внаслідок чого станом на дату складання позовної заяви має заборгованість за договором № 2017291678 від 11.12.2017 загальною сумою 128872,14 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 67700,00 грн.; заборгованості за відсотками 61172,14 грн., що підтверджується Довідкою за розрахунком заборгованості та звітом за період з 12.12.2017 по 15.01.2025. 25.01.2025 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості в сумі 128872,14 гривень, проте дана вимога була відповідачем проігнорована та борг не сплачений. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved