Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Руда Христина Дмитрівна, звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області суду із позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 18.02.2004 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У даному шлюбі у них народилось троє дітей, серед яких [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, у зв`язку з чим 07.11.2019 Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі № 348/417/19 про розірвання шлюбу між ними. У рішення зазначено серед іншого про те, що після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з [PERSON] . Проте, їхня дочка - [PERSON] постійно проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. На момент подання цього позову мати дитини не бере активної участі у вихованні дитини. Витягами з реєстру територіальної громади № 2025/007935801 та № 2025/007935305 підтверджується, що він разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи Ланчинської селищної ТГ за 2023 рік підтверджується, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки в.о. начальника Надвірнянського відділу ДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області ЗМУМЮ він не має заборгованостей, зокрема, по сплаті аліментів. Також інформацією з Єдиного реєстру боржників від 29.09.2025 також підтверджується, що будь-яких заборгованостей у нього немає. На даний час він з дитиною проживає у місті Києві. Актом обстеження сім`ї від 05.06.2025 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Для доньки створені всі належні умови для комфортного проживання, у сім`ї панує злагода та дружні відносини. Довідкою від 07.04.2025 №01-45/99 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , навчається в ліцеї № 252 імені Василя Симоненка Оболонського району міста Києва. Довідкою ліцею № 252 імені Василя Симоненка Оболонського району міста Києва підтверджено, що мати [PERSON] - [PERSON] контактів з працівниками ліцею № 252 імені Василя Симоненка Оболонського району м. Києва не підтримує, не цікавиться навчанням, поведінкою [PERSON] . [PERSON] до школи приводять і забирають батько [PERSON] та сестра. Мати - [PERSON] не відвідувала батьківські збори, не брала участь у заходах ліцею. Учениця 8 А класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, батько дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори. Він є фізичною особою-підприємцем, має постійний дохід, є власником нерухомого майна, у зв`язку з чим має також і фінансову можливість забезпечувати дитину всім необхідним. Разом з тим, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини, а тому виникла необхідність у поданні цієї заяви. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 08.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.12.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак 12.12.2025 та 29.12.2025 секретарем судового засідання було оформлено текстову телефонограму через застосунок «Телеграм» на номер мобільного телефону [NUMBER] , який наданий представником позивача, згідно яких [PERSON] зазначила, що на судове засідання вона не з`явиться, бо знаходиться за кордоном і не має можливості приїхати. Також не зможе взяти участь у судовому засіданні в режмі відеоконференції бо працює. Вона надає свою згоду, щоб її дочка [PERSON] проживала із своїм батьком - [PERSON] . Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності їхнього представника та прийняти законне рішення в інтересах дитини. Заслухавши вступне представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.14). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2019 у справі №348/417/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 18.02.2004 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №160. Неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] - залишено проживати з позивачем - [PERSON] . При розірванні шлюбу, прізвище позивачу [PERSON] - не змінювати (а.с.18-19). 18.02.2023 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.15). Судом також встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с.16-17). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи (а.с.20-21), [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] , та на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Як видно із витягів з реєстру територіальної громади №2025/007935801 та №2025/007935305, [PERSON] , [INFO] та його неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). У позовній заяві, позивач зазначає, що на даний час він з дитиною проживає у місті Києві. Як видно із акту обстеження сім`ї, який проведений 05.06.2025 за адресою [ADDRESS] , то в такій проживають: [PERSON] - батько, [INFO] , [PERSON] - мачуха, [INFO] , [PERSON] - дочка, [INFO] , [PERSON] - дочка, [INFO] , та [PERSON] - син, [INFO] . Квартира має 3 кімнати. Сім`я мешкає в орендованій квартирі. У дитини є окрема кімната. У квартирі наявні усі зручності. Дитина навчається на достатньому, високому рівнях. Взаємовідносини в родині дружні, спільне дозвілля, відвідування кінотеатру, парку. В родині панує злагода, дружні відносини. [PERSON] має сою кімнату, стан кімнати задовільний (а.с.22-23). Згідно довідки ліцею №252 імені Василя Симоненка Оболонського району м.Києва №01-45/99 від 07.04.2025, [PERSON] , учениця 7 класу дійсно навчається в ліцеї № 252 імені Василя Симоненка Оболонського району міста Києва (а.с26). Як видно із довідки ліцею №252 імені Василя Симоненка Оболонського району м.Києва №01-15/35 від 18.09.2025, [PERSON] , 2012 року народження навчається у ліцеї з вересня 2022 року і по сьогоднішній день. Мати [PERSON] - [PERSON] контактів з працівниками ліцею не підтримує, не цікавиться навчанням, поведінкою [PERSON] . [PERSON] до школи приводять і забирають батько [PERSON] і сестра. Мати [PERSON] - [PERSON] не відвідувала батьківські збори, не брала участь у заходах ліцею. Учениця 8 А класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори (а.с.33). Відповідно до довідки Надвірнянського відділу Державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 23.06.2025 не перебувають виконавчі документи про стягнення з [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] нак користь фізичних, юридичних осіб та держави боргів, а також стягнення аліментних платежів (а.с.25). Вказане також підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників, згідно якої станом на 29.09.2025 відсутня інформація про [PERSON] , [INFO] у Єдиному реєстрі боржників (а.с.24). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом №369 з реєстру платників єдиного податку (а.с.34). Згідно відомомстей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та війського збору, дохід [PERSON] за період з січчня 2025 по липень 2025 року становить 2094294,70 грн. (а.с.27-30). Як видно із витягу з Державного реєстру речових прав №365576269 від 13.02.2024, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 172,1 кв.м, житлова площа 76 кв.м., літня кухня «Б» площею 64 кв.м., баня «В» площа 57,5 кв.м., комора «Г» площа 13,7 кв.м., вбиральня «Д» площа 1 кв.м., криниця №1, ворота №2, огорожа №3, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №380979858 від 31.05.2024, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер 2946100026240 (а.с.32). Відповідно до висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини [PERSON] , 02.07.2012 року №104 від 19.11.2025, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує суду визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (а.с.66-67). Даним висновоком зокрема встановлено, що [PERSON] , разом з донькою, проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 20 жовтня 2025 року, складеного спеціалістом Служби та оцінки потреб сім`ї, проведеної керівником Служби соціально-психологічної підтримки Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, батьком забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що її мати проживає у Польщі, з нею вона спілкується по телефону та приїжджає до неї на канікули. Утримує та забезпечує дитину усім необхідним батько. [PERSON] навчається у ліцеї № 252 імені Василя Симоненка Оболонського району м. Києва. Відповідно до характеристик з навчального закладу, батько дитини підтримує зв`язок з педагогами, цікавиться її шкільним життям, відвідує батьківські збори. Мати не цікавиться навчанням доньки, контактів з вчителями не підтримує, не бере участі у заходах ліцею. [PERSON] є ФОП, має заробіток відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, [PERSON] , заборгованостей не має. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, батько дитини має у власності земельну ділянку. Мати - [PERSON] , надала письмове пояснення, в якому зазначила, що з 2018 року вона проживає у Польщі. З приводу позовної заяви щодо визначення місця проживання доньки разом з батьком, не заперечує. З`явитися на засідання комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, вона не має можливості, тому просить розглядати дане питання без її участі. Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 листопада 2025 року. На засіданні був присутній батько дитини, який підтвердив намір визначити місце проживання доньки, разом із собою, для уникнення проблем у вирішенні юридичних питань. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка досягла десяти років, є спільна згода батьків та самої дитини (ч.2 ст. 160 СК України). І тільки у випадку наявності спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, яка досягла десяти років, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України). Як встановлено судом, дочка сторін - [PERSON] проживає разом з батьком у м. Києві. Також, як зазначалось вище, у висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації №104 від 19.11.2025 зазначено, що мати, [PERSON] , надала письмове пояснення, в якому зазначила, що з 2018 року вона проживає у Польщі. З приводу позовної заяви щодо визначення місця проживання доньки разом з батьком, не заперечує. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.29 ЦК України, ст.160 СК України місце проживання дитини за згодою батьків визначено за місцем проживання батька. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що дочка сторін - [PERSON] постійно проживає разом із батьком, що в свою чергу також свідчить про відсутність спору щодо місця проживання їхньої неповнолітньої дочки. Більше того, як встановлено судом під час судового розгляду сторони по справі, як батьки, погоджуються на проживання дитини з батьком. Тобто сторони, як це і передбачено ч.1 ст.160 СК України, фактично дійшли згоди щодо місця проживання дитини з батьком. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) - зокрема, в суді. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відтак, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене права чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Отже, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2024 року у справі №299/8679/23 зазначив, що відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Таким чином, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про визначення місця проживання дочки разом із батьком, оскільки позивач не довів, що його права порушені, а відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняла. Суди врахували, що ще до звернення особи батька до суду з цим позовом сторони, які проживають окремо, фактично дійшли згоди про те, що малолітня дочка проживатиме разом із батьком, що також підтверджено відповідачем, яка не просила змінювати місце проживання дитини. Таким чином, фактично у даному випадку спір щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини, з яким дитина, з його пояснень, і так фактично проживає з ним, і від якого мати дитини не вимагає зміни її місця проживання. За встановлених обставин у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка, з його слів, фактично проживала і проживає разом з ним, між батьками виник спір саме щодо місця проживання дитини, оскільки мати дитини не вимагає від батька дитини змінити її місце проживання, не порушує в судовому порядку питання про відібрання дитини у позивача, при вирішенні органом опіки та піклування питання про визначення місця проживання дитини відповідачка не заперечувала, що дитина фактично проживає з батьком та не заперечувала проти подальшого проживання дитини разом із батьком. В той же час, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками про визначення місця проживання дитини та, принаймні, існувати на час вирішення справи в суді. Відсутність між сторонами відповідного спору, унеможливлює вирішення питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком задоволенню не підлягають за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed