Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором позики №33846-05/2024 від 22.05.2024 у розмірі 11004,28 грн та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №33846-05/2024 від 22.05.2024, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19112024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до договору факторингу № 19112024 від 19 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 11004,28 грн з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 504,28 сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" у позовній заяві просили здійснювати розгляд за їх відсутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Згідно із відповіддю №1473614 від 12.06.2025 з Єдиного демографічного реєстру (а.с.42) відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача двічі направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредтний договір №33846-05/2024 від 22.05.2024, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Договір підписано відповідачем в електронному вигляді шляхом введення одноразового електронного ідентифікатора W2516 (а.с.5-8). За цим договором сторони домовились про розмір позики 6000,00 грн строком на 120 днів з процентною ставкою 1,5% в день, дата надання кредиту 22.05.2024, дата повернення кредиту 18.09.2024. В Додатку № 1 до кредитного договору №33846-05/2024 від 22.05.2024 сторонами погоджено Графік платежів за договором(а.с.9). Також електронним підписом W2516 відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту (а.с.9). 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19112024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до договору факторингу № 19112024 від 19 листопада 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 11004,28 грн з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 504,28 сума заборгованості за штрафними санкціями. Також позивачем долучено й акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.16,17). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач має заборгованість на загальну суму 11004,28 з яких 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5004,28 заборгованість за відсотками.(а.с.10-11). Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та оцінка суду. Відповідно до частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частини 3 статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України). Згідно зі статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статтей 1077,1079 цього ж Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З наведених обставин справи вбачається, що звертаючись з позовом до суду, позивач надав докази передачі права вимоги від первісних кредиторів до позивача за кредитним договором, що в свою чергу свідчить про наявність права на звернення до суду з позовом. Також вбачається, що кредитний договір був украдений в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису, що виходячи з наведених норм чинного законодавства є належною формою кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту. На підтвердження своїх вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало до суду жодного доказу щодо перерахування кредитором (ТОВ «Аванс кредит») грошових коштів. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем на підтвердження виникнення заборгованості за договором надано лише копію договору №74683896 від 23.02.2022 та розрахунок суми боргу за договором. Вказаний розрахунок не є зведеним документом, погоджений з відповідачем і не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором позики у розмірі, зазначеному у розрахунку. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження дійсного зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), позивачем не доведено фактичного користування відповідачем кредитними коштами, тому відсутні підстави задоволення позовних вимог позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» питання про витребування додаткових доказів перед судом не порушувало. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного

Outcome: dismissed