Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

представник ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №2958698 від 29.11.2019 у розмірі 50135,09 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування зазначив, що [PERSON] уклала з ТОВ «Алекскредит» Договір про надання кредиту №2958698 від 29.11.2019. Відповідач не виконав зобов`язання за договором, не повернув кошти в строк та не сплатив відсотки за користування коштами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договорами у розмірі 50135,09 грн. Також, згідно з умовами договору факторингу ТОВ «Алекскредит» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Секвоя капітал»», відповідно ТОВ «Секвоя капітал» відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку і просить стягнути. Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.61). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, у наданій до суду заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2958698, згідно умов якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору в національній грошовій одиниці України гривні. Згідно п. 1.3. Договору сума кредиту складає 8000,00 грн. Відповідно до п.1.7.4 Договору, при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 29.11.2019 по 27.12.2019 1,70%; в Спеціальний період з 28.12.2019 по 24.06.2020 3%. Згідно п.3.1 Договору сторони погодили, що Строк дії договору встановлюється з Дати укладення договору 29.11.2019 до кінцевої дати виконання Договору 24.06.2020. Згідно з п. 7.3. Договору, Сторони підтверджують, що даний електронний Договір (договір укладений у формі електронного документа), всі Додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, укладені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі в порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.7.9 Договору, Сторони погодили, що Договір укладається в електронній формі на Сайті Кредитодавця www.alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентується порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». (п. 7.12. Договору). [PERSON] підписала договір за допомогою одноразового ідентифікатора PS2958698 (а.с.30). ТОВ «Алекскредит» виконало умови договору та 29.11.2019 перерахувало шляхом безготівкового переказу через систему FONDY на рахунок платіжної картки відповідача через ТОВ «ФК «Елаєнс», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, кошти в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується довідкою від 04.11.2024 (а.с.46). Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 10.06.2025 між ТОВ «Секвоя капітал» (фактор) та ТОВ «Алекскредит» (клієнт) було укладено договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Алекскредит» зобов`язується відступити ТОВ «Секвоя капітал» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Секвоя капітал» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «Алекскредит» Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб, що підтверджується копією договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с.31-35). Таким чином, ТОВ «Секвоя капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у відповідних реєстрах прав вимоги, зокрема і до [PERSON] за договором №2958698 від 29.11.2019, у розмірі 50135,09 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7999,60 грн.; заборгованість за відсотками становить 42135,49 грн., що підтверджується електронною копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с.20). 07.07.2025 між ТОВ «Секвоя капітал» (клієнт) та ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя капітал» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Солвентіс» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Солвентіс» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «Секвоя капітал» Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Таким чином, ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у відповідних реєстрах прав вимоги, зокрема і до [PERSON] за договором №2958698 від 29.11.2019, у розмірі 50135,09 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7999,60 грн.; заборгованість за відсотками становить 42135,49 грн., що підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025 (зворот а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, ТОВ «ФК «Солвентіс» за договором факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025, набуло право вимоги до [PERSON] заборгованості за вищенаведеними договором. Сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання кредиту №2958698 від 29.11.2019 становить 50135,09 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7999,60 грн.; заборгованість за відсотками становить 42135,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.21-23). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а також факту надання кредиту, розміру заборгованості, невиконання умов договору позичальником. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс», як нового кредитора суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Враховуючи наведене та визначені частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, є малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved