Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] , як законного представника малолітнього [PERSON] , згідно з уточненою редакцією якого просив: витребувати з незаконного володіння [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] на користь [PERSON] ; визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Харченко А.В. від 24 квітня 2023 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67317743, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] ; визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений між дарувальником [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., за реєстром №7165 від 13 грудня 2023 року, з моменту його укладення; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 70685803 від 13 грудня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., яким зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та скасувати записи про право власності/довірчої власності № 52930580, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 70685803; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею -106,6 кв.м в порядку спадкування. У обґрунтування заявленого [PERSON] повідомив, що у травні 2024 року, бажаючи отримати спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , він звернувся із відповідною заявою до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А.І. Однак, вищевказаний державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , оскільки ним встановлено, що майно, яке заявник бажає успадкувати, а саме житловий будинок [ADDRESS] на праві особистої власності належить іншій особі. У подальшому, [PERSON] дізнався, що право власності на вищевказаний будинок належало його батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Водночас, останній, за життя, встиг скласти заповіт на ім`я свого правнука [PERSON] . Однак, після смерті прадіда [PERSON] не скористався своїм правом спадкування вищевказаного житлового будинку після [PERSON] , а тому таке майно в порядку спадкування за законом відійшло дружині померлого та матері позивача [PERSON] . Також, позивачем установлено, що [PERSON] , на підставі документів, які насправді не видавалися, здійснив реєстрацію права власності на зазначений будинок за собою та передарував цей будинок своєму малолітньому сину [PERSON] . Відтак, позивач переконаний, що реєстрація права власності на спірний будинок за [PERSON] відбулася із грубим порушенням законодавства України, а тому рішення про реєстрації прав власності за [PERSON] та [PERSON] підлягають до визнання їх недійсними та скасування судом, а договорів дарування зазначеного будинку має бути визнаний недійсним. Окрім цього, позивач вказує, що оскільки [PERSON] є недобросовісним набувачем спірного майна, то таке майно має бути витребуване у останнього з подальшим визнанням за [PERSON] права власності на це майно в порядку спадкування після [PERSON] . ІІ. ПРОЦЕДУРА СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження. 24 липня 2025 року підготовчий розгляд цієї справи був завершений і справа призначена до судового розгляду по суті. У ході судового розгляду справи представник позивача адвокат Ковальчук Ю.М. підтримала позовну заяву із підстав, вказаних у ній, а представник органу опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області при ухваленні рішення в цій справі покладалася на розсуд суду. Представник Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області та приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С.Л. скерували на адресу суду клопотання про здійснення розгляду справи за їх відсутності. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили. Окрім цього, відповідачі, будучи належним чином повідомленими про існування цього спору, правом на подання відзиву не скористалися. Ураховуючи зазначений перебіг подій суд на підставі приписів ст. 280 ЦПК України уважає за необхідне здійснювати розгляд цієї справи у заочному порядку. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 06 вересня 1939 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (ас. 147 т. 2). 22 лютого 1989 року [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами № [NUMBER] згідно з яким останній є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 22-23 т. 1). 05 листопада 1998 року [PERSON] склав заповіт згідно з яким усе своє майно останній заповів своєму правнуку [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за № 90 (а.с. 167-168 т. 2). [INFO] у віці 80 років в селі Піски Житомирського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с. 20 т. 1). [INFO] в віці 85 років у селі Піски Житомирського району Житомирської області померла [PERSON] (а.с. 21 т. 1). 18 січня 2002 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с. 144 т. 2). Того ж дня [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , а саме на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мануїльського розташованого в с. Піски Житомирського району та області розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 152 т. 2). 08 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 164 т. 1). [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 165 т. 1). 15 серпня 2018 року Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради видана довідка № 3850 відповідно до якої згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 198 станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 24 т. 1). 21 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області видана довідка № 1141 у якій зазначено, що [PERSON] є користувачем житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] (а.с. 27 т. 1). 07 квітня 2021 року Архівним відділом Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області видана довідка № Б-205 у якій зазначено, що в погосподарській книзі № 1 Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1996-2000 роки за адресою: [ADDRESS] значиться головою домогосподарства [PERSON] . На день смерті останнього та протягом 6 місяців з дня смерті з ним була зареєстрована дружина [PERSON] (а.с. 157 т. 2). Того ж дня указаним відділом видана довідка № Б-206 у якій вказано, що в згаданій погосподарській книзі № 1 Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1996-2000 роки за названою вище адресою на день смерті [PERSON] та протягом 6 місяців з дня її смерті разом із нею інших зареєстрованих членів сім`ї не значаться (а.с. 26 т. 1). Відповідно до довідки Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 208 від 30 березня 2023 року земельна ділянка площею 0,32 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , рахується за померлим [INFO] [PERSON] (а.с. 25 т. 1). 20 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою про реєстрацію за ним права власності на спірний будинок (а.с. 173 т. 1). До цієї заяви останній долучив архівну довідку Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області № Б-687 від 04 листопада 2017 року в якій вказано, що в розділі IV, названої вище погосподарської книги № 1 Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 2010-2016 року власником спірного житлового будинку та господарських будівель, побудованих до 05 серпня 1992 року, є [PERSON] (а.с. 176 т. 1). Окрім цього, до вищевказаної заяви [PERSON] також долучив довідку Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 124 від 10 грудня 2016 року згідно з якою технічна інвентаризація спірного майна не проводилася. Станом на 10 грудня 2016 року інформація про зареєстроване право власності за вищевказаною адресою на будь-яке нерухоме майно відсутня (а.с. 177 т. 1). Також до заяви [PERSON] долучив копію витягу з рішення Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1236 від 28 серпня 2020 року яким [PERSON] наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також технічний паспорт від 13 березня 2023 року на будинок садибного типу [ADDRESS] (а.с. 178-182 т. 1). 24 квітня 2023 року за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 20 квітня 2023 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Харченко А.В. було прийнято рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на згаданий будинок (а.с. 183 т. 1). Згідно з висновком № 19 від 11 травня 2023 року опікунська рада Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області висновком визнала за доцільне надання дозволу [PERSON] на дарування вказаного житлового будинку його сину [PERSON] (а.с. 35 т. 1). 18 травня 2023 року рішенням Виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 83 [PERSON] наданий дозвіл на дарування спірного житлового будинку [PERSON] (а.с. 34 т. 1). 13 грудня 2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. посвідчений договір дарування [PERSON] , цього житлового будинку своєму синові [PERSON] . Цей договір зареєстрований в реєстрі за № 7165 (а.с. 128-129 т. 1). Того ж дня на підставі зазначеного договору вказаним приватний нотаріусом внесені до Державного реєстру речових прав відомості щодо права власності [PERSON] на зазначений будинок (а.с. 130 т. 1). 02 лютого 2024 року та 13 березня 2024 року завідувач Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. повідомив [PERSON] про можливість спадкування спірного майна за заповітом після [PERSON] (а.с. 172-173 т. 2). Інформація щодо прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON] за заповітом в матеріалах справи відсутня. 21 травня 2024 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщуком А.І. постановою № 1128/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на згаданий вище житловий будинок, у зв`язку із реєстрацією права власності на це будинок за іншою особою (а.с. 18-19 т. 1). Станом на 09 вересня 2024 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 33 т. 1). 18 листопада 2024 року адвокатом Ковальчук Ю. отримана належним чином засвідчена копія довідки № 687 від 04 листопада 2017 року, яка видана Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області. З її змісту вбачається, що у погосподарській книзі № 1 Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області за 1996-2000 року спірний будинок та земельна ділянка загальною площею 0,33 га перебували в приватній власності та користуванні спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (а.с. 195 т. 1). 15 липня 2025 року в листі № 281 Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради повідомило, що не видавало довідку про наявність (відсутність) зареєстрованого майна від 10 грудня 2016 року № 124. Окрім цього, комунальне підприємство зазначило, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 198 на спірне нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , замовлення від [PERSON] щодо виготовлення будь-яких документів на підприємство не надходило (а.с. 47 т. 2). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 4 ст. 388 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону право власності підлягає державній реєстрації. За правилами п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування). При цьому, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Своєю чергою, ч. 2 ст. 26 Закону унормовано, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, а у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Стаття 204 ЦК України вказує на те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у випадку коли правочин вчинений особою за відсутності у неї необхідного обсягу цивільної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правилами ч. 1 ст. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений (постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). У разі безвідплатного набуття майна в особи, яка не мала права його відчужувати, власник на підставі ст. 387 ЦК України має право витребувати його від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від добросовісності останньої (пункт 112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року по справі № 520/8065/19). Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палати від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Нормою ст. 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовано зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено у ході розгляду цієї справи відповідач [PERSON] , скориставшись рядом документів, які фактично ніколи не виготовлялися, протиправно зареєстрував за собою право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який належить спадкодавиці [PERSON] . Унаслідок цих дій, [PERSON] зміг відчужити майно, належне померлій [PERSON] , на користь свого малолітнього сина [PERSON] . Однак, зазначений перебіг подій, на переконання суду, призвів до грубого порушення спадкових прав [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , яка прийняла зазначений будинок у спадок після свого чоловіка [PERSON] . Відтак, суд уважає, що задоволення цього позову дозволить відновити порушені права [PERSON] . VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідачів [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , на користь позивача в дольовому порядку підлягають до стягнення понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі по 5 547,80 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved