Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із 1/6 частини земельної ділянки для садівництва, площею 0,060 га, розташованої на території Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та 1/6 частини грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсаціями. Позивач не подав заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату у зазначений строк, передбачений ст.1270 ЦК України, оскільки на час смерті його матері у нього були складні умови праці, тривала хвороба. Крім того, він був не обізнаний у законодавстві щодо питання спадкування, а тому вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений [PERSON] із поважних причин, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, є підставою для визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] , [PERSON] . 2.Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень відповіді на відзив. Відповідач Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області своїм право на відзив, що передбачений статтею 178 ЦПК України не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора письмових пояснень щодо спору не подавала. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою судді від 20.06.2025 у даній справі відкрито провадження та ухвалено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2025 замінено неналежного відповідача Тернопільську міську раду, на належного Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області. 09.01.2026 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позові. На запитання суду щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті своєї матері пояснив, що не звертався, оскільки не був обізнаний із законодавством щодо цього. Представник Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання у якому просить суд справу розглядати у відсутності їх представника, відносно вирішення даного спору покладаються на думку суду. Представник Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. ІІ. Мотивувальна частина 1.Фактичні обставини встановлені судом [PERSON] народився [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 червня 1959 року Тернопільським міським бюро ЗАГС) і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.09.2007 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І., спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для садівництва, площею 0,060 га., розташованої на території Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. На 1/6 частину спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.09.2007 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І., спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із грошових вкладів з нарахованими відсотками, компенсаціями у філії 6350/03 Тернопільського міського відділення 6350 ВАТ «Державний ощадний банк України». На 1/6 частину спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на частину від 5/6 частин спадкового майна не видано. На другу частину від 5/6 частин спадкового майна, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] не видано. [INFO] [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/6 частину земельної ділянки для садівництва, площею 0,060 га., розташованої на території Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та на 1/6 частину грошових вкладів. 2. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язаніз тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У своїй постанові від 27 вересня 2024 року по справі № 692/142/24 Верховний Суд звернув увагу, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Згідно інформації Першої Тернопільської державної нотаріальної контори №2271/01-16 від 26 грудня 2025 року вбачається, що на підставі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26 грудня 2025 року №83749263, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , не заведена. Кінцевий термін звернення з заявою про прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України, після смерті [PERSON] сплив 29.10.2014. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] покликається на юридичну необізнаність, складні умови праці та тривалу хворобу. Однак доказів щодо підстав поважності, що перешкоджали вчасно звернутись з заявою про прийняття спадщини позивач не надав та матеріали справи їх не містять. Позивачем не наведено та необґрунтовано поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Суд, дослідивши та оцінивши докази, а також матеріали справи, вважає, що доводи позивача, викладені в позові, не можуть бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки поважність причин підлягає доведенню на підставі сукупності доказів, які в достатній мірі підтверджують наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги. Таким чином, вищевказані доводи позивача не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, з огляду на обставини цієї справи, обмеження позивача на прийняття спадщини, який пропустив визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк без поважних причин, є пропорційними і водночас його необхідним наслідком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed