Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 1194012 від 25.12.2023, № 8606086 від 09.03.2024 та № 29388-02/2024 від 27.02.2024, посилаючись на факт передачі права вимоги первісними кредиторами (ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", ТОВ "МІЛОАН", ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП") на підставі договорів факторингу Позивачу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23.12.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1194012. У відповідності до п.п.1.1. Кредитного договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, яка зазначена в даному п.п. кредитного договору. Згідно з п.п.2.4 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Селфі Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1. договору. 30.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024 у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.05.2024 року до Договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 24 625 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 625 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 09.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8606086. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 30.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30072024/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 30.07.2024 року до Договору факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11 804 грн., з яких: 2 600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 275,8 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 299,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 629,2 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 27.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 29388-02/2024 Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 24062024 у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 10 500,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 27.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 45748-02/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.л. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. 20.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 20082024 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 32 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості по штрафним санкціям. Заборгованість відповідачем в добровільному порядку не сплачена, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу в примусовому порядку та судовий збір. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.01.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу рекомендованим листом були направлені копії матеріалів справи та ухвали про відкриття провадження, але відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 31.01.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, розрахунків сум зазначеної заборгованості ні позовна заява на додані до неї документи не містять. Також матеріали справи не містять доказів того, що грошові кошти по кредитним договорам були зараховані на банківський рахунок відповідача, що суперечить ст. 1046 ЦК України, оскільки договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а за відсутності доказів передання та /або перерахування грошових коштів відповідачу, вказані договори є неукладеними. Відповідач вказує, що позивачем в якості доказів переходу прав вимоги до боржника щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами надано договори факторингу, не в повному обсязі, в зв`язку з чим вказані договори факторингу є недопустимими доказами у справі. Прохав відмовити в повному обсязі в задоволені позовної заяви. 06.02.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вважають відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання коштів, відповідачем при укладанні договору висловлено не було. Зазначають, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Інформація надана Первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитору. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів»: Таким чином, твердження Відповідача щодо недотримання Первісним кредитором вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», є нічим іншим, як намаганням Відповідача уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов?язання за договором несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Прохали прийняти відповідь на відзив до розгляду та долучити до матеріалів справи. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд ухвалив проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договори, укладені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, є правомірними правочинами (ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію"; постанова ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19). Судом встановлено, що між відповідачем і первісними кредиторами були укладені кредитні договори в електронній формі, умови яких відповідач прийняв шляхом акцепту оферти та ідентифікації через одноразовий ідентифікатор. Права вимоги за вказаними договорами були передані Позивачу на підставі договорів факторингу. Повідомлення про відступлення права вимоги було здійснене. У матеріалах справи наявні договори факторингу, акти приймання-передачі, реєстри боржників. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 30052024 Позивач набув право вимоги за договором № 1194012 на суму 24 625 грн., з яких: 5 000 грн. - основна сума боргу; 19 625 грн. - проценти. За договором № 8606086 згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 30072024/2: 2 600 грн. - основна сума боргу; 8 275.8 грн. - проценти; 299 грн. - комісія; 314.6 грн. - штраф (зменшено на 50%). За договором № 29388-02/2024 згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 24062024: 3 000 грн. - основна сума боргу; 5 500 грн. - проценти; 750 грн. - комісія; 378.5 грн. - штраф (зменшено на 50%). Загальна сума заборгованості - 45 342.9 грн., з яких: 10 600 грн. - основна сума боргу; 33 400.8 грн. - проценти і комісії; 693.1 грн. - штрафні санкції. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора. Згідно із ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст.1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст.546ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стосовно доводів відповідача щодо строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Заперечення Відповідача не спростовують факту укладення договорів та надання кредитних коштів. Оскільки останнє порушення зобов`язання за договорами датоване 2024 роком, а позов подано у 2025 році, підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності не вбачається. Щодо належності та допустимості доказів - доводи відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки до цивільних правовідносин застосовуються загальні правила доказування, передбачені ст.ст. 7681 ЦПК України. Подані документи (договори, реєстри, повідомлення) відповідають вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги Позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на принцип розумності та справедливості, з урахуванням практики Верховного Суду (постанова від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21), суд вважає можливим зменшити розмір штрафних санкцій до 50%.

Outcome: partial