Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 25 квітня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по справі 199/5321/25 розглянувши заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини було видано судовий наказ. Син позивача з 23.09.2025 року постійно проживає разом із ним тому позивач звертається до суду з даною заявою так як вважає що дитина фактично проживає на даний час з платником аліментів та знаходиться на його повному утриманні. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра суду від 09 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09 лютого 2026 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач в судовому засіданні пояснив що в 2019 році він та [PERSON] розлучились, весь час після розлучення він сплачував аліменти на дитину добровільно, раніше дитина жила з мамою але наприкінці вересня 2025 року зателефонувала позивачеві та повідомила що хоче жити разом з батьком, позивач забрав дитину, в серпні відповідачка подала на аліменти та у позивача почали їх стягувати, з вересня дитина проживає разом з батьком, та ходить до школи. За час проживання разом з батьком дитина була у матері чотири дні на зимових канікулах та кожен тиждень у суботу половину дня. Позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні пояснила що у неї з чоловіком різні поняття про розвиток дитини, після розлучення в неї розвалився бізнес та вона стала тренером з танців, відповідачка не була проти щоб син пожив з батьком, подала на аліменти та через декілька місяців син захотів переїхати до батька, проти задоволення позовних вимог позивачка заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 25 квітня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по справі 199/5321/25 розглянувши заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини було видано судовий наказ. Син позивача з 23.09.2025 року постійно проживає разом із ним тому позивач звертається до суду з даною заявою так як вважає що дитина фактично проживає на даний час з платником аліментів та знаходиться на його повному утриманні. Зазначені вище обставини підтверджуються доказами наданим позивачем а саме: Витягом з реєстру територіальної громади №2025/015514749 від 22.10.2025 року про те що [PERSON] , 09.12.2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6). Свідоцтвом про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 16.12.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.10). Довідкою №452 від 29.09.2025 року виданою директором Дніпровського ліцею №142 Дніпровської міської ради Людмилою ХМЕЛЕНКО. Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно з ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом. Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 170 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Таким чином,дослідивши норми чинного законодавства, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню оскільки ним вибрано не належний спосіб захисту своїх прав.

Outcome: dismissed