Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

26 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 99 360,00 грн, судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7663456 у формі електронного правочину шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідно до вимог чинного законодавства прирівнюється до письмової форми договору. Згідно з умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 24 000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на його платіжну картку. Відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору та графіка платежів, однак належним чином свої зобов`язання не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість. Процесуальні дії та рішення у справі. 28 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 06 січня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиції учасників справи. Представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином згідно вимог ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 08 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в електронній формі укладено паспорт споживчого кредиту в якому відображена інформація про умови кредитування. 08 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту, за змістом якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 24000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту - 08 березня 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 03 березня 2025 року. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.4 (п. 1.5.1). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору (п. 1.4). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором передбачено в розділі 5 цього договору. Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 9.2 цього договору. Договором детально регламентовані права та обов`язки сторін. Договір підписаний клієнтом [PERSON] електронним підписом С4557. У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту від 08 березня 2024 року, який укладено між ТОВ «Авентус Україна» (товариство) та [PERSON] (клієнт), визначено графік платежів: дата видачі кредиту / дата платежу (кінцева) 08 березня 2024 року / 03 березня 2025 року, сума кредиту за договором / погашення суми кредиту 24000,00 грн., проценти за користування кредитом - 15840,00 грн., загальна вартість кредиту 39840,00 грн. 27 листопада 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) (фактор) і ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за змістом якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 27 листопада 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) і ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) складено акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, витяг з реєстру боржників до цього договору факторингу згідно з яким боржником є [PERSON] , номер кредитного договору - №7663456, сума заборгованості за основною сумою боргу 24000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 63360,00 грн., сума заборгованості по штрафам 12000,00 грн., сума заборгованості разом 99360,00 грн. ТОВ «Авентус Україна» сформовано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 80 березня 2024 року по 26 листопада 2024 року за змістом якого загальна сума заборгованості становить 99360,00 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 24000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 63360,00 грн., сума заборгованості по штрафам 12000,00 грн. 19 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейтек» повідомило ТОВ «Авентус Україна», що підприємством надаються послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ та отримало ліцензію Національного банку України. На підставі договору між підприємствами на переказ коштів було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Авентус Україна »: 08 березня 2024 року о 09 год. 44 хв. 10 с. на суму 24000,00 грн., маска картки [NUMBER] , призначення платежу - зарахування 24000,00 грн. Застосовані норми права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Законодавець у п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначив, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2). За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6). Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (абз. 1 ч. 12). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Якщо позичальник у визначені кредитним договором порядку та строки поверне кредит і сплатить проценти, тобто здійснить належне виконання зобов`язання за договором, то це зобов`язання припиняється. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми. Ці нарахування входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Мотиви і висновки суду. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з кредитного договору, укладеного у письмовій формі шляхом електронного правочину з використанням одноразового ідентифікатора, який є дійсним та породжує для сторін взаємні права й обов`язки; відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язаний був повернути їх та сплатити проценти у строки й порядку, визначені договором, однак належним чином свої зобов`язання не виконав, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання; право вимоги за кредитним договором правомірно перейшло до позивача на підставі договору факторингу без необхідності отримання згоди боржника, у зв`язку з чим позивач набув усіх прав первісного кредитора, однак з урахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану боржник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, та від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), нарахованої за прострочення виконання зобов`язання. Суд установив, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 08 березня 2024 року укладено кредитний договір у формі електронного правочину з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає письмовій формі та має правові наслідки, передбачені цивільним законодавством. Згідно з договором кредит у сумі 24?000,00 грн був наданий відповідачу безготівковим перерахуванням на платіжну картку, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у строки, передбачені графіком платежів. Відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 99?360,00 грн, що включає основну суму кредиту, проценти та штрафні санкції. Відповідач не надав доказів виконання зобов`язань, не подав відзиву на позов і не з`явився на судове засідання, попри належне повідомлення про дату та час розгляду справи. Право вимоги за кредитним договором правомірно перейшло від первісного кредитора (ТОВ «Авентус Україна») до позивача (ТОВ «Діджи Фінанс») на підставі договору факторингу, що підтверджується укладеним договором факторингу та актом прийому-передачі реєстру боржників. Суд дійшов висновку, що позивач набув усіх прав первісного кредитора, зокрема право стягнення основної суми кредиту та нарахованих процентів. Водночас, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період дії воєнного стану боржник звільняється від відповідальності за сплату неустойки, штрафів та пені за прострочення виконання зобов`язання, тому нараховані штрафні санкції у сумі 12?000,00 грн стягненню не підлягають. Суд вважає доведеним, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню у сумі 87?360 грн. У задоволенні вимоги щодо штрафних санкцій у розмірі 12?000 грн підлягає відмові. Щодо судових витрат. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачується сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 88% ((87360,00)*100/99360,00) , що складає 2131,71 гривень (2422,40*88/100), судові витрати по сплаті професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі, що складає 5280,00 гривень (6000,00*88/100).

Outcome: partial