Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

04 лютого 2025 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 07.07.2021 року за реєстровим № 16816 про стягнення із [PERSON] в користь ТзОВ «Мікрокредит» загальної суми заборгованості за кредитним договором № 96229 від 11.12.2020 року в розмірі 31 444 гривень 81 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який був рідним братом позивачки, у зв`язку з чим відкрилась спадщина, яку позивачка, як рідна сестра та спадкоємець другої черги за законом прийняла, оскільки проживала з братом на момент його смерті. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.08.2023 року у справі № 344/7727/23 встановлено факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Шпаргало О.В. заведена спадкова справа 334/2023 після смерті [PERSON] . Але нотаріус відмовилась видавати свідоцтво про право на спадщину через наявність арешту на все майно [PERSON] , який накладений 06.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.В. у виконавчому провадженні № 66301015 по виконавчому напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 16816 від 07.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мікрокредит» загальної суми заборгованості за кредитним договором № 96229 від 11.12.2020 року в розмірі 31 444 грн. 81 коп. Вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням закону, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Кредитний договір № 96229 від 11.12.2020 року не є нотаріально посвідченим правочином, а тому виконавчий напис не міг бути вчинений. Крім того, відсотки нараховані невірно. Боржник не отримував від стягувача жодних письмових вимог про усунення порушень, які б передували вчиненню виконавчого напису нотаріуса. Дані обставини свідчать про відсутність факту безпідставності нарахування та пред`явлення до стягнення заборгованості, і не вказують на безспірність такого стягнення за оспорюваним виконавчим написом. У строк встановлений судом представник відповідача відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Пояснень третьої особи щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надано. А також третьою особою не виконано ухвалу суду про витребування доказів та не надано копію виконавчого напису №16816 від 07.07.2021 року про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» загальної суми заборгованості по кредиту № 96229 від 11.12.2020 року у розмірі 31 444.81 гривень. Позивачка та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 11 грудня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Мікрокредит» було укладено кредитний договір № 96229. Копії кредитного договору суду не надано, як не надано і копії виконавчого напису. Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 07.07.2021 року вчинено виконавчий напис № 16816. Строк сплати за кредитним договором № 96229 від 11.12.2020 настав, боржником допущено прострочення платежів. Запропоновано стягнути за період з 01.06.2021 року по 10.06.2021 року включно суму заборгованості у розмірі: 11 999 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 095 грн. 81 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто з стягувача плату, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 31 444 грн. 81 коп. 06 серпня 2021 року на майно та грошові кошти боржника [PERSON] накладено арешт, що підтверджується копіями постанов (а.с.138, 139). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.84). Після його смерті відкрилась спадщина та приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шпаргало Оксаною Василівною відкрито спадкову справу. Його спадкоємцем є його рідна сестра [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2023 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини (а.с.90-93). 17 серпня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. закінчено виконавче провадження № 66301015 та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с.137). 11 жовтня 2023 року позивачка звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.83). Але, нотаріус таке свідоцтво не видала, оскільки на все майно [PERSON] накладено арешт. Як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на майно [PERSON] , на все майно (невизначено), до цього часу накладено обтяження, незважаючи на постанову про закінчення виконавчого провадження № 66301015 та припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до положень статей 1218, 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Зокрема, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Право власності спадкоємця на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає з моменту державної реєстрації такого права. До моменту ж такої реєстрації спадкоємець правомірно очікує на набуття у власність відповідного спадкового майна (володіє ним). Такі правомірні очікування підлягають захисту національними судами у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення спадкоємця майнових прав щодо нерухомого спадкового майна. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржникафізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум, звернення стягнення на заставлене майно. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі№ 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц у подібних правовідносинах. За змістом п. 2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд не може перевірити чи настав строк платежу за кредитним договором, чи допущено боржником прострочення платежів, оскільки ухвала суду про витребування самого виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено не виконано приватним виконавцем. Відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, тому через відсутність доказів наявності боргу у визначеному відповідачем розмірі, в останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення боргу. Перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису, стягувач (відповідач) зобов`язаний був надіслати письмове повідомлення про зобов`язання на адресу боржника. Договір не є нотаріально посвідченим. Оспорюваний напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора (відповідача). Отже,з урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 15, 16, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved