Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У грудні 2025 року представниця АТ КБ «ПриватБанк» - Ніколенко Вероніка Василівна звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Як вказує представниця позивача, 01 березня 2021 року [PERSON] власноручно на планшеті підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: кредит у виді відновлювальної кредитної лінії до 50000,00 грн; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процента ставка 42,00% річних; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00%. Відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 12/23. Представниця позивача зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, у результаті чого станом на 25 листопада 2025 року виникла заборгованість в сумі 59585,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 46432,68 грн та простроченими відсотками 13152,34 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, представниця позивача просила задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді від 12 грудня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 13 січня 2026 року, яке було відкладене на 06 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 06 лютого 2026 року учасники судового процесу не з`явилися. 06 лютого 2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 77). Відповідач у судове засідання 13 січня 2026 року та 06 лютого 2026 року не з`явився, судові повістки, направлені відповідачу за його зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 64, 76). Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 01 березня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг було укладено кредитний договір (далі Договір) (а.с. 39-48). Договором були передбачені наступні умови кредитування: кредит у виді відновлювальної кредитної лінії до 50000,00 грн; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процента ставка 42,00% річних; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% річних. Спосіб надання кредиту безготівковим шляхом. Відповідно до довідки ПриватБанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 01 березня 2021 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 10500,00 грн; 11 січня 2024 року кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн (а.с. 37). Відповідачу [PERSON] на підставі Договору було видано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 01 березня 2023 року, терміном дії до 12/23; № [NUMBER] , дата відкриття 11 січня 2024 року, терміном дії до 03/28 (а.с. 38). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] останній користувався наданою карткою, здійснюючи покупки та перекази тощо (а.с. 29-36). Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача [PERSON] за вказаним Договором станом на 25 листопада 2025 року виникла заборгованість в сумі 59585,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 46432,68 грн та простроченими відсотками 13152,34 грн (а. с. 18-28). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 01 березня 2021 року укладено Договір, із запропонованими умовами [PERSON] ознайомився та погодився з ними, йому було надано кредит у виді відновлювальної кредитної лінії. Відповідач користувався кредитними коштами. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 46432,68 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту. Окрім того умовами кредитного договору установлена процента ставка для карти «Універсальна», виданій відповідачу у розмірі 42,00% річних. Отже, вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 13152,34 грн також підлягає до задоволення. Таким чином, з огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 59585,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 46432,68 грн та простроченими відсотками 13152,34 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № ZZ428B2FR6 від 28 листопада 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 55). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі з відповідача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved