Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

31 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №3118455 від 23.01.2021 року в розмірі 10 066 грн. 24 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 066 грн. 24 коп. - сума заборгованості за процентами. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 23 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №3118455. Та, 24 січня 2021 року було укладено додаткову угоду №3118455 до договору позики №3118455 від 23.01.2021 року. 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу № 2106, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Так, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10 097 грн. 44 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 097 грн. 44 коп. - сума заборгованості за процентами. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Так, відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10 097 грн. 44 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 097 грн. 44 коп. - сума заборгованості за процентами. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань згідно вище зазначеного договору, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2025 року дану справу передано до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області за підсудністю. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року, не скористався. Відповідач повідомлялась про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду, судом, надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученною ухвала суду вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики № 3118455, який було підписано електронним підписом позичальника eML75XDgW5, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 600 грн., строком кредитування 30 днів до 22 лютого 2021 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 1,99% (фіксована) за день. Крім того, 24 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено додаткову угоду №3118455 до договору позики №3118455 від 23.01.2021 року, яку було підписано електронним підписом позичальника nmS1Ha30iW, за умовами якого відповідачу було збільшено суму наданої позики 600 грн. на 2 400 грн., таким чином загальний розмір наданої позики становить 3 000 грн. Відповідно до п.4 додаткової угоди №3118455 від 24.01.2021 року до договору позики №3118455 від 23.01.2021 року, визначено, що усі положення договору не змінні та не доповненні цією додаткової угодою залишаються без змін та сторони підтверджують по них свої обов`язки. Пунктом 6 додаткової угоди №3118455 від 24.01.2021 року до договору позики №3118455 від 23.01.2021 року, визначено, що ця додаткова угода складена в електронній формі, з використанням інформаціно-телекомунікаційних систем, підписана одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до укладеної в письмовій формі. і є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1 договору позики № 3118455 від 23.01.2021 року, позикодавець зобов`язався передати грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві так ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та оплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до 8 договору позики № 3118455 від 23.01.2021 року, позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, правил та чинного законодавства. Факт перерахування коштів в сумі 600 грн. та 2 400 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: платіжної інструкції від 23.01.2021 року, платіжної інструкції від 24.01.2021 року, довідкою від 02.10.2025 року Вих.№КД-000056225/ТНПП, довідкою від 02.10.2025 року Вих.№КД-000056227/ТНПП, та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 24.01.2026 року. 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу № 2106, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Так, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10 097 грн. 44 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 097 грн. 44 коп. - сума заборгованості за процентами. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Так, відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10 097 грн. 44 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 097 грн. 44 коп. - сума заборгованості за процентами. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором позики № 3118455 від 23.01.2021 року становить 10 066 грн. 24 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 066 грн. 24 коп. - сума заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики в розмірі 3 000 гр. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 3 000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, згідно п. 8 договору позики № 3118455 від 23.01.2021 року, сторони погодили, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, правил та чинного законодавства. За змістом 4.2 договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив договір позики та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщення на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №14/08/2020 від 14.08.2020 року, судом встановлено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Отже первісний кредиторТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» у пункті 4.2 договору між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] про договір позики №3118455 від 23.01.2021 року погодилимови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором позики № 3118455 від 23.01.2021 року, станом на 15 жовтня 2025 року становить 10 066 грн. 24 коп., з яких 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 066 грн. 24 коп. - сума заборгованості за відсотками. Досліджений судом розрахунок заборгованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає період, який входить в межі строку кредитування (30 днів, до 22 лютого 2021 року), а також згідно п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №14/08/20 від 14.08.2020 року, включає строку пролонгації 90 календарними днями (по 23.05.2021 року), а тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за договором позики № 3118455 від 23 січня 2021 року в розмірі, визначеному договором, що становить 7 066 грн. 24 коп. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 3118455 від 23 січня 2021 року в розмірі 10 066 грн. 24 коп., з яких: 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 066 грн. 24 коп. - сума заборгованості за процентами. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved