Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

30 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЖТ №164561 від 10 лютого 2004 року виданий на ім`я [PERSON] дійсно належить заявнику [PERSON] . Заяву мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 2.4800 га, яка розташована на території Мединівської сільської ради Коростенського району Житомирської області на підставі розпорядження голови Коростенської райдержадміністрації від 26 грудня 2003 року №435. 10 лютого 2004 року йому видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ №164561. Разом з тим в державному акті прізвище заявника помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на реалізацію його прав на земельну ділянку. Ухвалою від 12 січня 2026 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 09 лютого 2026 року. Заявник в судове засідання не з`явилася, надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності. Заінтересована особа Коростенська міська рада в судове засідання свого представника не направила, надала заяву в якій просила справу розглянути за відсутності свого представника, в прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно правових позицій Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що 10 лютого 2004 року на підставі розпорядження голови Коростенської райдержадміністрації від 26 грудня 2003 року№ 435 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №164561 в якому власником земельної ділянки вказаний [PERSON] (а.с.4). Отже, судом встановлено, що у вищевказаному Державному акті на право на земельну ділянку прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », що не відповідає інформації, вказаній в паспорті громадянина України заявника. Вказана невідповідність, на думку суду, виникла через технічну помилку під час виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №164561 від 10 лютого 2004 року. Заявник не має можливості внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку. Доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом, не надано. Враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на можливість розпорядження майном, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved