Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Антонівської сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належали: садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спордудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,76 га, які розташовані на території Великоцепцевицької (нині Антонівської) ради Вараського району Рівненської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] заповіт посвідчений секретарем виконкому Антонівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області Іщик Ж. 13.02.2004 року та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №17. [PERSON] на час смерті проживала одна. Як спадкоємець за заповітом позивачка фактично прийняла спадщину, являється спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом. Жодних претензій до [PERSON] стосовно успадкованого майна ніхто не ставить, інших спадкоємців немає. Спадкову справу після смерті спадкодавця не заведено. Відповідно нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, і земельні ділянки. А тому, [PERSON] змушена з даним позовом звернутись до суду. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.12.2025. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.12.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не з`явиася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Належним чином повідомлений представник відповідача Антонівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] де моєю матір`ю позивачки записана [PERSON] , а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] де дівоче прізвище [PERSON] зазначено « [PERSON] ». Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.09.2009 року, за [PERSON] рахувався житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №690948 земельна ділянка загальною площею 1,76 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, належить [PERSON] . А як зазначено в довідці №1236 від 01.12.2025 року, виданій адміністратором відділу ЦНАП виконавчого комітету Антонівської сільської ради про те, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , остання дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а/з №9 від 13.03.2009 року, дійсно користувалась земельною ділянкою орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] . Підстава: погосподарська книга №№8 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . (довідка №1237 від 01.12.2025 року, видана адміністратором відділу ЦНАП виконавчого комітету Антонівської сільської ради). [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом, фактично вступила у володіння спадковим майно. Інші спрадкооємці відсутні. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №83468517 від 03.12.2025, після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Антонівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області Іщик Ж.А. 13.02.2004 року та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №17, [PERSON] , все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] . 01 грудня 2025 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Антонівської сільської ради Вараського району Рівненської області, посвідчено дублікат даного заповіту замість втраченого, складеного [PERSON] , посвідченого виконкомом Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького райо-ну Рівненської області, 13 лютого 2004 року і зареєстрованого в реєстрі за № 17. Примірник заповіту зберігається у справах Антонівської сільської ради Вараського району Рівненської області. Зареєстровано в реєстрі за № 32. Житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] згідно виписки з погосподарської книги №8 особовий рахунок № [NUMBER] належить померлій [PERSON] . Інвентаризація та реєстрація не проводилась. Станом на 29.09.2009 року вартість цілого будинковолодіння складає 21095 грн. (довідка директора Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації №206 від 27.11.2009) Згідно роз`яснення №947/01-16 від 03.12.2025, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , оскільки втрачені оригінали державного акта на право власності на земельні ділянки та відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтвержує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору не має можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документа спадкодавця на спірні земельні ділянки втраченено. Реєструвати право власності на підставі заяви позивача як спадкоємця теж не має можливості, у зв`язку з тим, що згідно п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на рухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. За змістом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, способом захисту прав та інтересів позивачки у даному випадку є визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] , у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті матері до складу якої входять житловий будинок і земельні ділянки, які належали останній. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З урахуванням викладеного, житловий будинок з господарськими будівлями та спордудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , наділені ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього є об`єктом цивільних прав. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18 вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входять вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, а тому позовні вимоги [PERSON] до Антонівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, слід задовольнити . На підставі наведеного,

Outcome: approved