Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ «Укр кредит фінанс» через свою представницю за довіреністю Соломко А. Г. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 30 666,71 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 19.03.2025 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр кредит фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1528-1022. [PERSON] був наданий одноразовий ідентифікатор А8292 для підписання кредитного договору, який був введений та відправлений на підтвердження ознайомлення із договором, правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов укладеного кредитного договору ТОВ "Укр кредит фінанс" взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 10 000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період - 14 днів, стандартна процентна ставка - 1,00 % в день, знижена процентна ставка - 0,90 % в день. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 25.05.2025 сторони домовились про надання додаткових коштів у сумі 1 400,00 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Позивач (через партнера ТОВ "ФК "Контрактовий дім", з яким укладений договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів) видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідачка порушила умови кредитного договору і не виконала в повному обсязі всі свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Станом на 21.10.2025 загальний розмір грошових вимог ТОВ "Укр кредит фінанс" до [PERSON] , які виникли на підставі кредитного договору № 1528-1022 від 19.03.2025 та додаткової угоди № 1 від 25.05.2025, становить 30 666,71 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9 930,04 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 15 436,67 грн та заборгованості за відсотками річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 5 300,00 грн. Ураховуючи викладене, ТОВ "Укр кредит фінанс" просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 30 666,71 грн та відшкодувати понесені судові витрати. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Постановлено розгляд справи по суті розпочати через 30 днів після відкриття провадження у справі. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, відповідно до якого просила у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено належними доказами факт видачі кредитних коштів, розміру наданого кредиту, не надано графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості та виписки з карткового рахунку. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). У свою чергу згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Судом установлено, що 19.03.2025 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1528-1022, відповідно до умов, якого банк надав позичальнику кредит, а позивальник зобов`язався в порядку і на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, в строки і на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 300 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день, базовий період - 14 днів (а.с. 19-40). Вказаний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8292. Окрім того, до договору про відкриття кредитної лінії 25.05.2025 відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9753 підписано додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1528-1022 (а.с. 75-78). За вказаною додатковою угодою відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 1 400,00 грн. Наведене свідчить про те, що відповідачка [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними. Підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а підписаний таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно довідки про перерахування суми кредиту № 7/16983 від 24.10.2025 [PERSON] отримала 19.03.2025 кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн, а 25.05.2025 [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 1 400,00 грн що підтверджується також довідкою ТОВ "Укр кредит фінанс" (а.с. 66, 71, 85). Заперечуючи факт укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього, позивачкою не надано доказів на спростування цього, а також не надано документального підтвердження неналежності їй карткового рахунку № [NUMBER] , клопотання про витребування доказів останньою не заявлено. Надані відповідачкою у поданому відзиві особисті дані, які відомі лише їй, зокрема щодо серії і номера паспорта, РНОКПП, адреси проживання та електронної пошти повністю співпадають з даними, відображеними у розд. 13 кредитного договору «Реквізити сторін» та у розд. 11 «Реквізити сторін» додаткової угоди до договору. З урахуванням наведеного, суд критично оцінює доводи відповідачки щодо не укладення договору та додаткової угоди з позивачем. З додатків до кредитного договору та додаткової угоди встановленою шо сторони погодили графіки погашення заборгованості, що також спростовує доводи відповідачки про відсутність в позовній заяві графіків погашення заборгованості. Більше того, позивачем до матеріалів позовної заяви надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, де зафіксовано нарахування за відсотками за кредитом, суми погашення заборгованості за кредитом. При цьому розмір нарахованих відсотків за зниженою ставкою 0,9 % на день та за стандартною ставкою 1 % на день відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Відповідно до проведених позивачем розрахунків, заборгованість [PERSON] станом на 21.10.2025 становить 30 666,71 грн, та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9 930,04 грн, заборгованості за нарахованими процентами в сумі 15 436,67 грн та заборгованості за відсотками за ст. 625 ЦК України в сумі 5 300,00 грн. Відповідачка вказані суми не спростувала, власних розрахунків заборгованості, доказів погашення кредиту суду не надала. З матеріалів справи також установлено, що на адресу реєстрації відповідачки за вих. № 1528-1022/в 28.10.2025 ТОВ "Укр кредит фінанс" направляв вимогу про погашення заборгованості, яка, судячи з усього, залишена останньою без реагування, тобто [PERSON] до часу звернення позивача до суду з вказаним позовом не зверталася із заявою про визнання договору неукладеним чи про його розірвання, докази протилежного суду не надані. Закріплений законодавцем у нормах Цивільного процесуального кодексу України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Натомість суд не погоджується із заявленою вимогою у частині стягнення заборгованості за відсотками річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 5 300,00 грн, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 9 930,04 грн, заборгованості за нарахованими процентами в сумі 15 436,67 грн, а всього 25 366,71 грн, відповідно позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (82,72 %), стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 003,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial