Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. Між ТОВ «Укр Кредит фінанс»та відповідачем 27.05.2025 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1557-0651, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 29400грн. на 300 календарних днів. Відповідач свої вимоги за договором не виконав та кредит не погасив. Станом на 21.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 77 791,66 грн. У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача 77 791,66 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір. Ухвалою від 16.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому не визнає позовні вимоги, оскільки вважає, що положення укладеного договору є несправедливими умовами, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів», а саме проценти за користування кредитними котами у декілька разів перевищують тіло кредиту. У звязку з викладеним просив суд відмовити у задоволенні позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит фінанс»та відповідачем 27.05.2025 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1557-0651, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 29400грн. на 300 календарних днів. Вказане підтверджується копією кредитного договору від 27.05.2025р. Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконував, та кошти не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на 21.10.2025 заборгованість відповідача за договором становить 77 791,66 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши від ТОВ «Укр Кредит фінанс» кошти за кредитним договором, умови договору належним чином не виконував та кошти не повернув, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаному розмірі, тому вказані позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд знаходить неспроможними та відхиляє заперечення відповідача проти позову. Так, відповідач вказує, що позивач йому нарахував несправедливі відсотки за користування кредитними кошами, посилаючись на позицію ВС та посилаючись на позицію апеляційних судів. Дослідивши позицію ВС суд знаходить, що відповідача посилається на позиції у цивільних справах за позовами споживачів про визнання кредитних договорів чи їх окремих частин недійсними. Разом з цим в межах даного позову відповідач НЕ звертався із зустрічним позовом чи самостійним позовом про визнання умов кредитного договору чи його частин щодо несправедливості нарахованих відсотків недійсними. Крім того, аналогічно, відповідач НЕ звертався із зустрічним позовом чи самостійним позовом про зменшення розміру процентів за користування кредитом. Тому у даному випадку, судом не можуть бути застосовані позиції ВС КЦС у постановах, на які посилається відповідач, оскільки вони ухвалені з приводу інших правовідносин, які не були предметом спору в даній справі. Та, крім того, відсутні підстави для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскілки, на переконання суду, така розгляд такої вимоги має здійснюватись виключно в межах позовного провадження за позовом особи, яка вважає, що є підстави для такого зменшення. Але такого позову відповідач не заявив. Виходячи з викладеного, суд знаходить, що заперечення, викладені у відзиві є безпідставними, не обгрунтованими та такими, що направлені на уникнення відповідачем цивільно-правової відповідальності за невиконання умов кредитного договору. Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, та ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280- 282, ЦПК України, суд , -

Outcome: approved