Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з кожного відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по частині на кожну дитину, з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня надходження заяви до суду до досягнення дітьми повноліття, на користь закладу чи особи, куди дітей буде влаштовано. На обґрунтування позову зазначено, що батьки малолітніх дітей протягом тривалого часу злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не забезпечують належний догляд за ними, зловживають алкогольними напоями, життям та навчанням дітей не цікавляться, фінансової підтримки дітям не надають. Позивач вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дітей. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона офіційно не працевлаштована, але вважає себе гарною матір`ю, алкогольними напоями не зловживає, лише інколи пляшку пива може випити. Стосовно подій у хостелі [PERSON] відповідач пояснила, що в цей день вона вжила алкоголь та між нею та військовими виник конфлікт, який також був у хостелі, а потім хтось викликав поліцію та її забрали, тому дитину вона не залишала саму, не поїхати з поліцією не могла. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що вважає себе нормальним батьком, офіційно не працевлаштований, дітей нікому віддавати не хоче, нічого погано їм не робив. Стосовно подій у хостелі [PERSON] пояснив, що того дня він посварився з дружиною, але потім захотів помиритися з нею і дитину залишили у хостелі з жінкою, якій заплатили гроші за догляд. Чому дитина залишилися одна пояснити не зміг та підтвердив, що відповідач [PERSON] дійсно вживала алкоголь того дня у хостелі. Також відповідач [PERSON] зазначив, що зараз він проживає з донькою у приватному будинку, влаштував її в школу, а син не хоче з ним проживати та йому і нікуди його брати до себе. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів [PERSON] , [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , встановивши думку дітей [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11,13). 03 січня 2023 року співробітниками ювенальної превенції доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР дитину без супроводу батьків [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини знаходились у стані алкогольного сп`яніння (а.с.21). Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинути чи знайдену дитину та її доставку від 03.01.2023, встановлено дитину [PERSON] , зі слів якого: мати зловживає спиртними напоями (а.с.22). 04 січня 2023 року відповідач [PERSON] звернулася із заявою до управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації ДМР про повернення дитини [PERSON] з КНП «МДКЛ № 6» ДМР. Згідно письмових пояснень відповідача [PERSON] вказано, що вона 03.01.2023, перебуваючи в хостелі багато випила. Хтось викликав поліцію, у неї забрали дитину. Як забирали дитину, вона не бачила (а.с.23, 24). Актами обстеження умов проживання відділу захисту прав дітей управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 12.01.2023, 02.02.2023, встановлено, що умови проживання дітей: [PERSON] , [PERSON] , задовільні, на момент виїзду в наявності, газо-, водо-, електропостачання, централізоване опалення, бойлер; є меблі; наявні мобільні телефони для онлайн навчання (є інтернет), письмове шкільне приладдя (книжки, зошити), одяг, взуття, іграшки; необхідний набір харчування відповідає віковим вимогам (а.с.26, 34) . Висновком управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 12 січня 2023 року щодо доцільності повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває у КНП «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР, батькові [PERSON] , [INFO] , встановлено доцільність повернути малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , для подальшого проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про факт передачі дитини від 13 січня 2023 року, дитина повернена батькові (а.с.27, 28). Наказом начальника управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради №15 від 19 січня 2023 року, взято на облік дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.37). Наказом начальника управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради №16 від 19 січня 2023 року, взято на облік дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.38). Наказами начальника управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради №№45,46 від 07 квітня 2023 року, знято з обліку дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі зміною місця мешкання (а.с.39,40). Актом обстеження умов проживання УССД Центральної адміністрації ДМР від 27 лютого 2025 року встановлено, що родина дитини [PERSON] мешкає в кімнаті шелтера для ВПО. Місце для сну родини в незадовільному стані, постільна білизна розкидана, речі не впорядковані. Місце мешкання матері та малолітнього [PERSON] в незадовільному стані. Є місце для сну та відпочинку, місце для зберігання речей. Діти навчаються в окремо виділеній кімнаті. Під час виходу в родину було виявлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , якого мати залишила вночі та не повернулася. Хлопчику невідомо, де можуть перебувати батьки, вони на зв`язок не виходять. Згодом до хлопчика приїхала двоюрідна сестра, яка виявила бажання забрати його до своєї родини (а.с.29). Наказом начальника управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №21 від 03 березня 2025 року тимчасово влаштовано дитину, [PERSON] , [INFO] , до родини [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] надавати можливість представникам УССД бачитись, спілкуватися із дитиною, отримувати відносно неї інформацію, не змінювати місце проживання або лише за згодою УССД Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (а.с.30). Наказом начальника управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №22 від 11 березня 2025 року, тимчасово влаштовано дитину, [PERSON] , [INFO] , до родини [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] надавати можливість представникам УССД бачитись, спілкуватися із дитиною, отримувати відносно неї інформацію, не змінювати місце проживання або лише за згодою УССД Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (а.с.31). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 17 березень 2025 року остання є двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] , яких батьки залишили у її родині. Місце перебування батьків невідомо. Батьки зловживають алкогольними напоями, вихованням дітей не займаються, коштів не надають. [PERSON] було влаштовано [PERSON] до навчального закладу. Батьки дітьми не цікавляться, участі у вихованні та навчанні не приймають (а.с.32). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2022 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з фактом вчинення домашнього насильства по відношенню до дружини [PERSON] (а.с.43). Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з фактом вчинення домашнього насильства по відношенню до дружини [PERSON] (а.с.41). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2023 відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за фактом невиконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2025 відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] (а.с.42). Згідно висновку Органу опіки та піклування від 28 травня 2025 року позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним (а.с.47-50). З письмових пояснень [PERSON] від 07 липня 2025 року встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані до неї з березня 2025 року, їх батьки не виконують своїх обов`язків, діти знаходяться на її утриманні. Інколи батьки приходять навідувати дітей у стані алкогольного сп`яніння (а.с.74). Актом обстеження умов проживання від 08 серпня 2025 року за результатами проведення обстеження умов проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що санітарний та житловий стан квартири задовільний, чисто, є водо-, газо-, електропостачання, інтернет. Створено умови для виховання та розвитку дітей: є двоповерхове ліжко, сезонний одяг, шкільне приладдя, письмовий стіл. Батьки дітей проживають окремо, зловживають алкогольними напоями, інколи приходять до дітей в стані алкогольного сп`яніння, мешкають у гуртожитку, характеризуються негативно. Під час виходу діти мають охайний вигляд, готуються до навчального року. Є запас продуктів харчування, приготовлена їжа. Для проживання дітей створено належні умови (а.с.73). Наказом директора КЗ НСП «Турбота» Чумаківської сільської ради № 41/а від 29.09.2025, взято на облік з наданням соціальної послуги «соціальний супровід, сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах» сім`ю [PERSON] (донька [PERSON] , [INFO] ) [ADDRESS] , на соціальний супровід у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків (а.с.95). З листа Управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 13.10.2025 за № 03/17-3428 встановлено, що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] , зловживаючи алкогольними напоями, залишили хлопчика самого в шелтері для внутрішньо переміщених осіб вночі та пішли в невідомому напрямку. [PERSON] виявила бажання взяти дітей на тимчасове проживання до своєї родини за адресою: [ADDRESS] . Діти за наказом управління-служби у справах дітей адміністрації тимчасово влаштовані до її родини. 02.04.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Батьки самоусунулись від виховання своїх дітей, залишили їх на двоюрідну сестру та протягом певного часу участі у їх вихованні не приймали та продовжують не приймати, внаслідок чого комісією прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей. Органом опіки та піклування подано позов до Чечелівського районного суду м. Дніпра, наразі триває розгляд справи в суді. Батьки заперечують проти їх позбавлення. До управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надійшла інформація, що 02.09.2025 батько, [PERSON] прийшов поспілкуватись з донькою, запропонував їй сходити за солодощами та не повернув її до гуртожитку. В телефонному режимі стало відомо, що чоловік забрав дівчинку без згоди [PERSON] за своїм місцем мешкання: [ADDRESS] (а.с.86). З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.11.2025, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі проживають [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 2015 р.н. Батько повідомив, що з матір`ю стосунки не підтримують. Матір не приймає участі у вихованні дитини. Батько повідомив, що разом з дитиною планує змінити місце проживання (а.с.97). З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.11.2025 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі проживають [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 2015 р.н. Під час перевірки [PERSON] з дитиною не було на місці. Батько повідомив, що він з дитиною переїхали у м. Дніпро. Донька не виявляє бажання жити з матір`ю. Батько повідомив, що зобов`язується вчасно надати документи про навчання дитини та місце їх проживання. Матері [PERSON] не було вдома (а.с.96). З Акту оцінки потреб сім`ї від 29.09.2025 та висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] , [PERSON] , дитина [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що батьки частково виконують свої батьківські обов`язки, не створили дитині належні умови для навчання, відпочинку, розвитку, не приймають участь у вихованні дитини (а.с.98-100). З довідок Приютської гімназії Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року встановлено, що учениця [PERSON] навчалася з 15 вересня 2025 року у 3 класі, навчалася на низькому рівні, часто пропускала навчальний заклад без поважних причин та з 05 листопада не відвідувала заклад, батько повідомив, що будуть переїздити у м. Дніпро. На телефонні дзвінки батьки не відповідають. Під час навчання дитини у закладі не було постійного контролю за успішністю дитини в гімназії, за виконанням домашнього навчання. Батьки не проявляли інтересу до успіхів і невдач дитини (а.с.131,133). На підставі ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року до відповідача [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с.122). Відповідач [PERSON] вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 17 березня 2025 року обвинувальний акт у відношенні [PERSON] у кримінальному провадженні №12025042140000176 від 14 лютого 2025 року за ч.4 ст.185 КК України направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська; вироком Чечелівського районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року, який станом на час розгляду справи не набрав законної сили, відповідач [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому [PERSON] до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою (а.с.124-130). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що діти є її двоюрідними братом і сестрою та у лютому 2025 року їй зателефонував [PERSON] і попросив його забрати із шелтера, що вона і зробила. Виявилося, що хлопчик був сам, матір ввечері пішла та вранці не повернулася. Також свідку [PERSON] відомо, що якось дитину вилучили у матері та помістили до лікарні, батьки дітей зловживають алкоголем, у школу хлопчик пішов лише у 8,5 років та лише у цьому році навчився таблиці множення. Крім того, свідок повідомила, що матір не хотіла до себе дівчинку забирати ще з її народження та наразі вона також агресивно поводиться й до хлопчика. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є адміністратором шелтеру переселенців Луганщини та якось у грудні 2024 року до неї зателефонувала [PERSON] та попросилася жити у шелтері з двома дітьми. [PERSON] з дітьми заселилися відразу, а потім заїхав чоловік. Коли відповідачі з дітьми трохи пожили у шелтері, то стало зрозуміло, що діти не відвідують школу, [PERSON] дуже кричала на дітей, нецензурно лаялася на них, відповідачі часто билися, лаялися, коли разом проживали. Також свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] не готувала їжу, їжу готував лише [PERSON] , але тільки для себе і доньки. [PERSON] могла приготувати їжу лише для сина, пояснюючи це тим, що у неї є гроші лише на одну дитину. Потім [PERSON] почав сильно пиячити та свідок [PERSON] поросила його покинути шелтер. Періодично [PERSON] забирав дівчинку, а коли вона поверталася, то була з педикульозом, алергією. На день народження сина [PERSON] покинула його самого, він день і ніч був сам. Потім почала пиячити [PERSON] та їй з дітьми також довелося виселитися, речі повністю не забрали, [PERSON] погрожувала свідку [PERSON] по телефону. Також свідок [PERSON] повідомила, що їй відомо, що [PERSON] вкрав у хлопця з шелтеру ноутбук. Малолітній [PERSON] , допитаний у судовому засіданні за участю педагога та психолога пояснив, що він проживає з двоюрідною сестрою, у зв`язку з тим, що батьки п`ють, б`ються між собою, навіть його били. Повідомив, що до школи він не ходив до 8,5 років, бо батьки його не водили туди, часто залишався вдома сам. Якось матір напилася та хтось викликав поліцію, а його забрали до лікарні. З батьками [PERSON] проживати не хоче. Малолітня [PERSON] , допитана у судовому засіданні за участю педагога та психолога пояснила, що зараз вона проживає з батьком по [ADDRESS] , мама з братом проживають окремо та матір через день чи два вживає алкоголь. З мамою [PERSON] спілкується у телефонному режимі, домашнє завдання завжди тільки з батьком робила. На час розгляду справи діти [PERSON] та [PERSON] проживають у [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги, що полягають у позбавленні відповідачів батьківських прав, суд виходить з такого. За пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини другої статті 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Перебування малолітніх дітей в родині [PERSON] та [PERSON] становить пряму загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей. Мати та батько зловживають алкогольними напоями, неодноразово залишали дітей самих. Станом на день розгляду позовної заяви, коли малолітні діти тимчасово влаштовані до родини [PERSON] , батьки повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні не приймають, життям та навчанням дітей не цікавляться, фінансової підтримки не надають. Безвідповідальне ставлення батьків до дітей та нехтування своїми батьківськими обов`язками, могло призвести до незворотних наслідків. Крім того, судом ураховується, що відповідач [PERSON] з`явилася лише у підготовче засідання та на одне судове засідання призначене для розгляду справи по суті, в інші судові засідання відповідач [PERSON] до суду не з`являлася, будь-яких заяв чи клопотань не подавала та заінтересованості у розгляді справи не проявляла. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштувався, у провадженні суду наявні декілька кримінальних проваджень за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та станом на час розгляду даної справи у відношенні [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідачі не виконують покладений на них статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язок щодо піклування про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Наведене знаходить свій прояв у тому, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.46-50), позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дітей. Ухвалюючи дане рішення судом ураховується, що відповідачі безвідповідально ставляться до виховання дочки та сина, ведуть антисоціальний спосіб життя, самоусунулись від виховання своїх дітей та тривалий час не проявляють свою стурбованість щодо їх розвитку, не цікавляться життям дітей в цілому, що є підставою для позбавлення батьківських прав, та вони не позбавлені відповідно до статті 169 СК України можливості звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. За перелічених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачі позбавлені батьківських прав щодо дітей і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі частини другої статті 166, статті 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Діти самостійного доходу не мають та мають задовільний стан здоров`я. Відповідачі мають задовільний стан здоров`я, матеріали справи не містять відомостей, що відповідачі мають інших утриманців, а також стягнення за виконавчими документами. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи визначені частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів до відповідачів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому суд вирішив стягнути з відповідачів на утримання кожного з малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі по 1/4 частки з кожного відповідача, з усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дітьми повноліття, на користь закладу чи особи, куди дітей буде влаштовано. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з того, що за ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі по 3633,60 грн (1211,20*3) з кожного.

Outcome: approved