Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

11 грудня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Маслій Віктор Миколайович звернувся від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до Козельщинської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у якій просив суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю 1 місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 09 лютого 2026 року (а.с. 17-18). Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Вариводу Вікторію Вікторівну. 05.01.2026 від третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Вариводи Вікторії Вікторівни надійшло клопотання про розгляд справи без участі приватного нотаріуса (а.с. 23). 30.01.2026 від відповідача Козельщинської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнав позовні вимоги повністю, не заперечував проти їх задоволення повністю. Розгляд справи просив проводити без участі представника відповідача (а.с.27-28). Представник позивача [PERSON] - адвокат Маслій Віктор Миколайович подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 2-4) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . У кінці вересня 2025 року позивач, перевіряючи речі та документи, які залишилися після смерті матері, виявив державний акт на право приватної власності на землю IV-ПЛ № 045636, згідно з яким його померлій матері належить земельна ділянка площею 3,47 га, яка знаходиться на території Чапаївської сільської ради. Після цього [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи та отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Як виявилося під час відкриття спадщини, за життя мати залишила на його ім`я заповіт на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,47 га. Заповіт посвідчений 14.12.2011 Онищенком М.Ф. секретарем Чапаївської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, про який позивачу не було відомо. 08.10.2025 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою Вікторією Вікторівною винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку зі пропуском шестимісячного строку та позивачу було рекомендовано звернутися до суду. У постанові заначено, що позивачем не надано доказів постійного проживання зі спадкодавцем та не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Позивач зазначав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Інші спадкоємці, окрім позивача, відсутні. Щодо пропущення строку для прийняття спадщини позивач також зазначав, що він не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки не обізнаний в таких питаннях і не мав уяви, що необхідно звертатися до нотаріальної контори, окрім того йому не було відомо про наявність спадкового майна та наявного заповіту на його ім`я. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261-1265, 1266, 1272, Цивільного кодексу України, статті 83, 134, 175, Цивільного процесуального кодексу України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2012 № 6-47/0/9-12 та лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13. Позиція відповідача (а.с. 27-28) Відповідач Козельщинська селищна рада позовні вимоги визнав у повному обсязі. Позиція третьої особи (а.с. 23) Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Варивода Вікторія Вікторівна заперечень не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом Батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 1965 року (а.с.7). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 травня 2006 року виконавчим комітетом Чапаївської сільської ради Козельщинського району Полтавської області (а.с. 8). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2025 року Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 7 на звороті). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 045636, виданого 04 липня 2003 року Чапаївською сільською радою, [PERSON] на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Чапаївської сільської ради від 26 вересня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,47 гектарів, яка розташована на території Чапаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (номер інформаційної довідки 82820923) 08.10.2025 заведено спадкову справу після померлої [PERSON] (а.с. 8 на звороті). Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу від 08 жовтня 2025 року відмовлено спадкоємцеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 10). Також з постанови нотаріуса вбачається, що [PERSON] не проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не звернувся до нотаріуса протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини зі заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що спадщину не прийняв. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Застосовані судом норми права та правові висновки Верховного Суду Згідно зі ст. 1216 ЦК України (ЦКУ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України м ісцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1233 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦКУ). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18) вказано, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди дослужуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/12911/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ) зробила висновок, відповідно до якого необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Також Верховний Суд неодноразово у своїй практиці зазначав, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог (зокрема, у справах № постанова, 16/10/2018, 681/203/17). Згідно зі ч. 1-2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після своєї матері на підставі ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємці після померлої [PERSON] , окрім позивача, відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса. Встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини закінчився 21 вересня 2025 року. Отже, позивач як спадкоємець мав би подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини до 21 вересня 2025 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач заяву про прийняття спадщини не подав. Отже строк для прийняття спадщини пропустив. До нотаріуса з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся 08 жовтня 2025 року, тобто на 19 днів пізніше встановленого строку. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому було відмовлено з посиланням на статті 1268, 1269, 1272 ЦК України. Позивач посилався як на причину пропуску ним строку для прийняття спадщини на те, що він не знав, що після померлої матері було наявне спадкове майно, а також на те, що він не був обізнаний про складення нею за життя заповіту на його користь. Копію заповіту позивачем не надано. Отже суд виходить з того, що позивач має право на спадкування після своє матері як спадкоємець за законом на підставі ст. 1261 ЦК України. Крім того, аргументи позивача щодо його необізнаності про існування заповіту суд відхиляє як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини з тих підстав, що позивач є спадкоємцем першої черги і його необізнаність про наявність заповіту не була об`єктивною перешкодою для звернення до нотаріуса з метою прийняття спадщини за законом. Разом з тим необізнаність позивача про існування спадкового майна та незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням зі заявою до нотаріуса з метою прийняття спадщини може бути підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Територіальна громада як орган, що має право порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та наявні докази у їх сукупності, суд уважає поважною причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем, оскільки позивач був необізнаний про існування спадкового майна та, як він сам стверджує, дізнався про це у кінці вересня 2025 року, після чого одразу звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням позивача до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину є незначним; інші спадкоємці відсутні та, відповідно, вони не можуть надати згоду позивачу на подання заяви про прийняття спадщини у порядку, визначеному ч. 2 ст. 1272 ЦК України. Наведене у своїй сукупності є підставою для задоволення позовних вимог. Задоволення позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позову також не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Отже, урахувавши принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що права позивача на прийняття спадщини після померлої [INFO] матері - [PERSON] підлягають захисту, оскільки відмова у задоволенні позовної заяви позбавить позивача права на спадкове майно, що не буде відповідати інтересам суспільства, загальним принципам цивільного законодавства та міжнародного права. Позивач надав достатньо доказів того, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин. Надання можливості позивачу скористатись правом на отримання у власність спадкового майна, яке належало його матері, ґрунтується на законі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 1211 гривні 20 коп., про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1, 16). Зважаючи на те, що підставою для позову стала поведінка (бездіяльність) самого позивача, а не неправомірна поведінка відповідача, - суд не стягує судовий збір з відповідача на користь позивача та залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved