Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Голова Солоницівської селищної ради А. Литвинов звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради надала до служби у справах дітей Солоницівської селищної ради, пояснення від 22.07.2021 року, в якому громадянка [PERSON] виявила бажання передати малолітню дитину [PERSON] на виховання батькові та бабусі, доки сама вирішуватиме свої фінансові та житлові труднощі. У 2022 році жінка знову надала пояснення до ССД Безлюдівської селищне ради, в якому зазначила, що дитина з липня 2021 року проживає в с. Вільшани, за її домовленістю з бабусею та батьком дитини, [PERSON] буде там проживати доки вона не буде спроможна зробити ремонт в квартирі. Фактично за півроку перебування дитини у бабусі та батька мати не вжила жодних заходів для створення належних умов і повернення дитини. У акті проведення оцінки рівня безпеки дитини від 22.07.2021 року складеного Службою справах дітей Безлюдівської селищної ради, на момент перевірки комісією виявлені незадовільні умови проживання дитини. Недостатність продуктів харчування, відсутність холодильника водопостачання та газу. Дитина голодна. Мати не заперечує, що дитина потребує мед нагляду та занять з логопедом. Центром надання соціальних послуг Безлюдівської селищної ради було здійснено оцінювання потреб сім`ї [PERSON] , коли з нею проживав син. Згідно із даного висновку основними чинниками, що спричиняють СЖО є житлові умови, відсутність водопостачання і газу, неможливість забезпечити дитину регулярним збалансованим харчуванням. [PERSON] потребує підтримки для забезпечення потреб дитини Сім`я проживає у квартирі, де не дотримуються санітарно-гігієнічних норм. Водопостачання і га відсутні, наявне електропостачання. Сім`я перебуває у складних життєвих обставинах: дуже складне матеріальне становище, ознаки фізичного, психологічного, економічного насильства. Проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні. 19.04.2023 до Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради надійшло повідомлення від Центру надання соціальних послуг Солоницівської селищної ради №85. Після отримання даного листа працівниками Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради було відвідано дану адресу за адресою вказаною в листі. Встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON] . Зі слів громадянок, батьки самоусунулися від виховання дитини, батьки з ним не проживають, не займаються вихованням та утриманням. Мати декілька разів хотіла забрати дитину до себе, але бабуся та тітка цьому перешкоджали. Працівникам служби у справах дітей не вдалося переконати бабусю та тітку про необхідність мирного вирішення питання та незаконності перебування малолітньої дитини [PERSON] у них. Вони вели себе агресивно та зухвало. Сім`я малозабезпечена, т.я. єдине джерело доходу - пенсія [PERSON] 10.08.2023 головним спеціалістом ССД Солоницівської селищної ради Швадроновою Н.М., головним спеціалістом ССД Солоницівської селищної ради Макаровою Ю.О., ФСР ЦНСГ Солоницівської селищної ради Сергієнко Ю.О. лікарем КНП «МЦ «Здоров`я+»» Авраменко В.А. та поліцейським офіцером громади Фатуллаєвим Д.А. , було складено акт обстеження умов проживання. Умови проживання: не задовільні, оскільки декілька родин мешкає в будинку, мають різні холодильники, в будинку брудно, розкидані речі, будинок потребує ремонту. На кухні стоїть їжа, як за словами бабусі стоїть декілька днів. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина спить в одній кімнаті з батьками, речі розкидані, постільна білизна відсутня, готова їжі відсутня, відсутнє ліжко для дитини [PERSON] спить в одній кімнаті разом з бабусею та тіткою, які мешкають в одній кімнаті. 14.08.2023 наказом Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради було взято малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на облік дітей, як перебувають у складних життєвих обставинах. До цього хлопчик стояв на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах в Службі у справах дітей Безлюдівської селищної ради. Такий факт передачі дитини з обліку однієї служби до іншої свідчить про постійний та системний характер складних життєвих обставин у сім`ї, у яких перебуває дитина. Це також підкреслює, що ситуація не є тимчасовою чи епізодичною, а потребує безперервного контролю та взаємодії з боку різних органів соціального захисту та служби у справах дітей. Передача на облік іншій службі також вказує на необхідність координованого підходу між різними територіальними підрозділами для забезпечення безпеки, належного виховання та захист прав дитини. Крім того, батько, [PERSON] повністю переклав усю відповідальність за виховання малолітнього на бабусю [PERSON] . Він не лише не брав участі у догляді та організації повсякденного життя дитини, але й не зміг дати жодних чітких пояснень щодо своїх намірів у вихованні, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлює усвідомлене виконання батьківських обов`язків. 24.07.2024 фахівцем із соціальної роботи було проведено оцінювання потреб сім`ї [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та підтверджено факт наявності складних життєвих обставин в яких перебуває малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Основні чинники, що спричинили складні життєві обставини: малозабезпеченість, безробіття батька та ухилення батьком від виконання своїх обов`язків із виховання дитини. Адміністрація КЗ «Вільшанський ліцей» Солоницівської селищної ради 27.01.2025 року надали характеристику на малолітню дитину [PERSON] , 2017 року народження: « [PERSON] народився [INFO] на даний момент проживає у [ADDRESS] . [PERSON] є учнем 1-А класу КЗ «Вільшанський ліцей». Протягом першого семестру 2024/2025 навчального року дитина брала участь в онлайн-уроках, які проводилися у форматі дистанційного навчання. Відвідуваність була задовільною і учень регулярно долучався до занять через платформу Zoom. З другого семестру завдання виконуються самостійно вдома, відповідно до наданих матеріалів, які передаються через платформи Google Classroom та Viber, тому що не завжди є доступ до Інтернету. Вчитель підтримує постійний зв`язок із бабусею та тіткою учня, які активно займаються організацією навчального процесу дитини. На батьківських зборах також присутні вони. [PERSON] забезпечений усім необхідним шкільним приладдям, що дозволяє виконувати завдання в повному обсязі. З початку навчального року фото виконаних робіт регулярно надсилалися вчителю через Viber для перевірки та отримання зворотного зв`язку. Учневі не вдається писати старанно та каліграфічно, у роботах іноді трапляються незначні помилки, які поступово коригуються. З боку дитини спостерігається бажання виконувати завдання, дотримуючись рекомендації вчителя. [PERSON] демонструє відповідальний підхід до навчання, за підтримки родини виконує навчальні завдання та підтримує зв`язок із класним керівником. Важливим фактором залишаться активна участь бабусі та тітки у його навчальному процесі, що забезпечує належні умови для навчання дитини». Працівниками служби у справах дітей Солоницівської селищної ради неодноразово здійснювалися візити за адресою місця проживання дитини: [ADDRESS] , але частіше двері будинку ніхто не відчиняв. Характеристика показує, що фактичну організацію навчального процесу дитини забезпечують бабуся та тітка, а батько не бере активної участі у вихованні та підтримці освіти [PERSON] . Регулярний зв`язок із батьками (участь у батьківських зборах, контроль за навчанням) здійснюється саме через бабусю та тітку, що свідчить про відсутність належного батьківського контролю. Мати дитини не бере активної участі в навчальному процесі та вихованні [PERSON] . Вона не залучена до організації дистанційного навчання, не відвідує батьківські збори та не підтримує регулярний контакт із школою. Дитина провела своє перше вересня без присутності батьків, що свідчить про відсутність належного материнського контролю та участі у важливих для розвитку дитини моментах. Основну опіку та допомогу у навчанні здійснює бабуся, яка, з огляду на вік та обмежені фізичні можливості, має труднощі з повноцінною підтримкою онлайн-навчання. Це створює додаткове навантаження на родину та може негативно впливати на якість освітнього процесу дитини, підкреслюючи необхідність залучення більш відповідальних осіб для забезпечення належного догляду та розвитку Микити. 03.09.2025 головним спеціалістом ССД Курилко К.С. , завідувачем із соціальної роботи ЦНСП Сергієнко Ю.О. , фахівцем ЦНСП Гетьманенко О.С. у супроводі поліцейського офіцера громади було здійснено плановий візит за адресою місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . О 09 годині ранку бабуся з тіткою та дитиною зібралися десь їхати, хлопчик був брудний, весь в якихось плямах на тілі. [PERSON] та [PERSON] чинили супротив на вимогу показати умови проживання дитини. Увійшовши у будинок побачили купу розкиданих речей, вільного місця не було, в кімнатах брудно. З приготованої їжі був суп у брудній посудині, з холодильника йшов сморід. Дитина на онлайн уроки не виходила. Бабуся та тітка повідомила, що нагодувала хлопчика грибами, через них у нього алергія, до лікаря не зверталися, давали якусь емульсію (займалися самолікуванням), зі слів тітки пару днів раніше плями були ще більші. Батька дитини вдома не було, зі слів бабусі він з ними не проживає, вихованням дитини не займається, матеріально не утримує. Матір дитини [PERSON] не бачили вже давно, близько 4 років. Жінка не цікавиться малолітнім [PERSON] , матеріально його також не утримує. Тітка хлопчика [PERSON] поводила себе агресивно в присутності дитини, кричала, вживала нецензурну лексику, хватала дитину та тягнула до себе, не давала працівниками швидкої медичної допомоги оглянути дитину. 04.09.2025 виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради прийнято рішення № 760 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Як зазначено в позові, батьки малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займаються, у її житті участі не беруть. Фактичний догляд та утримання здійснюють бабуся та тітка дитини, що свідчить про відсутність належної участі батьків у розвитку та вихованні сина. Дослідивши хронологію подій, дана справа триває вже тривалий час. Батькові неодноразово надавалася допомога, виносилися попередження, його викликали на бесіди, однак він не змінив своєї поведінки та продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків. Родина перебувала під соціальним супроводом Центру надання соціальних послуг, однак результатів це не дало, їх знімали через невиконання умов договору. Працівникам служби не завжди вдавалося потрапити до помешкання та обстежити умови проживання дитини, що свідчить про перешкоджання у здійсненні контролю. Батьки фактично самоусунулися від виховання, а тітка та бабуся також належним чином не здатні забезпечити розвиток та безпечні умови для малолітнього [PERSON] , [INFO] . Солоницівська селищна рада, як орган опіки та піклування вказує, що батькам [PERSON] та [PERSON] неодноразово надавалася допомога та шанс виправити ситуацію, однак їхня поведінка не змінилася і вони продовжують ухилятися від виконання батьківських обов`язків, доцільним є саме позбавлення батьківських прав, а не лише відібрання дитини без позбавлення. Такий захід відповідає найкращим інтересам малолітнього [PERSON] та забезпечить його право на стабільні умови життя й належне виховання. Метою будь-яких заходів щодо цієї дитини є забезпечення їй спокійного, безпечного та щасливого дитинства, в якому хлопчик міг би повноцінно розвиватися, навчатися та отримувати належну турботу. На жаль, батько дитини - [PERSON] та мати - [PERSON] , не спроможні виконувати ці базові батьківські обов`язки: вони систематично ухиляються від участі у вихованні, освітньому та медичному супроводі дитини, свідомо ігнорують пропозиції соціальної підтримки та створюють ситуації, коли піклування про дитину лягає на інших членів родини та державні органи. Така поведінка батьків не дозволяє дитині відчувати себе захищеною і отримувати необхідну увагу та підтримку для нормального розвитку, що підкреслює необхідність втручання компетентних органів для забезпечення прав та благополуччя Микити. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.09.2025 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу. Представник позивача, Солоницівської селищної ради в судовому засіданні посилаючись на зазначене у позові, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини). Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі пояснивши, що в бажає приймати участі у вихованні своєї дитини. Відповідач, [PERSON] просив суд не позбавляти його батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина. Також вказав, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав, оскільки він бажає брати участь у вихованні сина та піклуватися про нього. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради, Шевченко Н.О., в судовому засіданні підтримала позов. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, а саме: позовну заяву, відзив відповідача та письмові пояснення на відзив служби у справах дітей Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане 24.09.2025 Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є гр. [PERSON] та [PERSON] . Так, підставою звернення до суду з даною позовною заявою є те, що батьки малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займаються, у її житті участі не беруть. Фактичний догляд та утримання здійснюють бабуся та тітка дитини, що свідчить про відсутність належної участі батьків у розвитку та вихованні сина. Батькові неодноразово надавалася допомога, виносилися попередження, його викликали на бесіди, однак він не змінив своєї поведінки та продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків. Родина перебувала під соціальним супроводом Центру надання соціальних послуг, однак результатів це не дало, їх знімали через невиконання умов договору. Працівникам служби не завжди вдавалося потрапити до помешкання та обстежити умови проживання дитини, що свідчить про перешкоджання у здійсненні контролю. Батьки фактично самоусунулися від виховання, а тітка та бабуся також належним чином не здатні забезпечити розвиток та безпечні умови для малолітнього [PERSON] , [INFO] . 04.09.2025 виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради прийнято рішення № 760 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 56 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей -сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», п. 3 порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Посилаючись на всі вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів. Між тим згідно наданої довідки від 26.01.2026 №1, виданої на ім`я [PERSON] , вона працювала в ТОВ РОДОНІТ-Р на посаді касира торгівельного залу з 27.10.2023, згідно наказу №824-к від 26.10.2023 по 10.10.2025, згідно наказу про звільнення №835-К від 10.10.2025. Згідно довідки від 26.01.2026 №26, виданої на ім`я [PERSON] , вона працює в ТОВ ВОК-23 на посаді касира торгівельного залу з 11.10.2025, згідно наказу №3661-К від 10.10.2025 по теперішній час. Відповідно характеристики від 26.01.2026 №27 [PERSON] дійсно працює в ТОВ ВОК-23, на посаді касира торговельного залу з 11.10.2025 р., згідно наказу № 3661-К від 10.10.2025 р., та по теперішній час. За час роботи зарекомендувала себе з позитивного боку. До виконання посадових обов`язків ставиться відповідально. Нарікань з боку керівництва не має. Дисциплінарні стягнення до співробітника не застосовувалися. Доброзичлива, працьовита, порядна, в будь-якій ситуації готова до компромісу. В свою чергу, відповідачі в судовому засіданні категорично заперечували проти позбавлення їх батьківських прав щодо дитини, наполягаючи на тому, що роблять усе можливе аби забезпечити належні умови проживання дитині та її відповідне повернення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 150 СК України визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою та другою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, за домовленістю між ними, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За правилами статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта). У пунктах 15-16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У абзаці 2 пункту 18 зазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 39 Конвенції про права дитини держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Із зазначених норм матеріального права та роз`яснень слідує, що лише винна поведінка відповідача може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є результатом свідомої поведінки відповідача та допускається лише, коли змінити поведінку відповідача в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях відповідача. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачі не виконують належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, та саме з цих підстав просив позбавити їх батьківських прав. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дитину, в чому воно б не виражалося. При цьому, відповідачі заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, мають бажання піклуватися і виховувати свою дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Частиною 1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків» (постанова ВС від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц). При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачі ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того матеріали справи не містять даних притягнення відповідачів до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Так, позивачем не доведено, що поведінка відповідачів є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачі заперечували проти позбавлення їх батьківських прав, зазначаючи, що бажають піклуватися про свою дитину. Така поведінка відповідачів дає підстави вважати, що останні не нехтують інтересами дитини. Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері та батька, по відношенню до неї, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. В справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). В рішенні від 23 червня 2020 року у справі «Оморефе проти Іспанії» (Omorefe v. Spain, заява № 69339/16)ЄСПЛ дійшов висновку, що органи влади не збалансували інтереси дитини з інтересами біологічної матері, а зосередила увагу на інтересах дитини і не розглядали всерйоз можливість возз`єднання дитини з біологічною матір`ю. Вони не врахували належним чином зусилля заявниці щодо впорядкування та стабілізації свого положення. Не було жодного психологічного висновку про відсутність прихильності матері до сина, а бідність не могла бути головною причиною позбавлення матері її прав і обов`язків. Державні органи не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством. Зважаючи на наведене, ЄСПЛ виснував, що влада не зробила належних і достатніх зусиль для забезпечення дотримання права заявниці на підтримання контактів з дитиною, тим самим ігноруючи її право на повагу до її особистого та сімейного життя. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За наведених обставин, з урахуванням усіх встановлених обставин та зібраних у справі доказів, яким надана належна оцінка, є доцільним зробити висновок про відмову в задоволенні позову, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, відповідачі категорично заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, оскільки прагнуть брати участь у вихованні своєї дитини, а судом не встановлено свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина. Суд, у відповідності до ч.6 ст.19 СК України не погоджується із висновком Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 28.10.2025 №02-22/5577 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього, [PERSON] , [INFO] , оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідачів щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, їх слід попередити, що у разі продовження такої поведінки і у разі надання відповідних доказів, вони будуть позбавлені батьківських прав. Суд звертає увагу, що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22, від 09 червня 2023 року в справі № 591/6037/21). Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини, то вказані вимоги задоволенню також не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed