Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

17 жовтня 2025 року позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка 17 жовтня 2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілена та передана до розгляду судді Фіцай О.Л. 27 жовтня 2025 року Глобинським районним судом Полтавської області в складі головуючого судді Фіцай О.Л. постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Згідно розпорядження керівника апарату Глобинського районного суду Полтавської області Алли Бган від 01.12.2025 за № 98 призначено повторний автоматизований розподіл невирішеної судової справи №527/3048/25, провадження 2/527/1433/25, у зв`язку з відрядженням судді Глобинського районного суду Полтавської області Фіцай О.Л. до Солом`янського районного суду міста Києва згідно рішення Вищої ради правосуддя від 18.11.2025 №481/0/15-25, на виконання Рішення зборів суддів Глобинського районного суду Полтавської області № 6 від 25 листопада 2025 року та з метою недопущення порушення строків розгляду справи. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01 грудня 2025 року вказана справа передана для розгляду судді Олефір А.О. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 11 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9812271, який підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 38352. На виконання умов договору, первісний кредитор 11.06.2024 ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язувалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс. Відповідно до умов договору до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором, на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язанні та станом на день звернення з позовом до суду, заборгованість за кредитним договором становить 18159,75 грн, з яких 5175,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 12984,75 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 00-9812271 від 11.06.2024 в сумі 18159,75 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засіданняповторно не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, з якого вбачається, що відповідачу вручене повідомлення про виклик до суду 23 січня 2026 року. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відзиву відповідач не подала. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 11 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9812271, який підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 38352 (далі Кредитний договір). Відповідно до п.1.2. Кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 4500,00 гривень. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «06» червня 2025 р. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (а.с.24-28). 11 червня 2024 року [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 09598 Паспорт споживчого кредиту, у якому викладено істотні умови які за своїм змістом є аналогічними Кредитному договору (а.с.17-18). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту в сумі 4500,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки, ТОВ «Платежі Онлайн» через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішно транзакцію, зокрема: номер транзакції 41809-68047-75164, дата транзакції 11.06.2024, сума транзакції 4500,00 грн, маска картки клієнта - [NUMBER] , код авторизації 401214 (а.с.14-15). Згідно листа АТ «Перший український міжнародний банк», наданого на виконання ухвали суду, банківську картку [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] . 11.06.2024 було зараховано кошти в сумі 4500,00 грн (а.с.69). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] підписавши Кредитний договір особисто зазначила номер платіжного засобу, на який необхідно перераховувати кредитні кошти. Вказану у договорі банківську картку емітовано на ім`я [PERSON] , [INFO] , саме у день укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем на картку належну відповідачу було зараховано кошти в сумі 4500,00 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором в сумі 4500,00 грн. 20.01.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитним договорами згідно реєстру (а.с.46-48). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 00-9812271 від 11.06.2024 (а.с.44-45). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на підставі договору відступлення прав вимоги. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9812271 від 11.06.2024, заборгованість [PERSON] складає 18159,75 грн, з яких: 5175,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12984,75 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с.39). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5175,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти в сумі 4500,00 грн, тобто в розмірі встановленому кредитним договором. Разом з тим, як встановлено судом, представник позивача, окрім заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 грн включає 675,00 (одноразової комісії) до розміру основного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд зауважує, що тіло кредиту це лише основна сума позики, яку отримує позичальник, і вона не включає комісії, відсотки чи інші додаткові витрати. Ці витрати є окремими платежами. Проте, позивачем окремо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії не заявлено. Приймаючи до уваги те, що представником позивача заявлено до стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5175,00 грн, тобто в розмірі, що перевищує умови кредитного договору та розмірі, що перевищує фактичний розмір грошових коштів отриманих відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 4500,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 12984,75 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено 11.06.2024 строком на 360 днів, тобто до 06.07.2025. Позивачем заявлено до стягнення відсотки нараховані за період з 11.06.2024 по 20.01.2025 включно. З виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9812271 від 11.06.2024, вбачається, що заборгованість [PERSON] за відсотками становить 12984,75 грн (а.с.39). З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 11.06.2024 по 20.01.2025 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки 1,45 % на день. Судом встановлено, що позивачем було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 11.06.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову. Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-9812271 від 11.06.2024, вбачається, що [PERSON] в період з 11.06.2024 по 05.07.2024 в повному обсязі погасила відсотки в розмірі 1631,25 грн, розмір відсотків, які нараховано за вказаний період відповідає умовам договору (40-41). За таких обставин, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати відсотків за вказаний період є виконаним відповідачем. Як встановлено судом з розрахунку, за період з 06.07.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 20.08.2024 по 20.01.2025 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 1,45 %. Отже, за період з 06.07.2024 по 19.08.2024 розмір відсотків за підрахунками суду становить 2936,25 грн, що відповідає розміру встановленому договором. Натомість за період з 20.08.2024 по 20.01.2025 - розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Разом з тим, судом встановлено, що за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки 1,45% в день, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 20.08.2024 по 20.01.2025 виходячи з розміру денної процентної ставки 1 % становить 6930,00 грн (45,00 грн (розмір відсотків в день) х 154 (днів в періоді). Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 06.07.2024 по 20.01.2025 становить 9866,25 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з повернення процентів за користування кредитними коштами не виконала, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами. Разом з тим, приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 12984,75 грн, які нараховано позивачем без урахування обмежень встановлених статтею 8 ЗУ «Про споживче кредитування", суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в розмірі за підрахунками суду в сумі 9866,25 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 18159,75 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 14366,25 грн, що становить 79,11 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1916,36 грн, що складає 79,11 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Соломко О.В. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн (а.с.30-31, 35-38). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем подано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з тим, що їх розмір є неспівмірним. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. Крім того, суд враховує, що розмір заявлених витрат на правову допомогу фактично становить майже 100% розміру стягнутого судом боргу за кредитним договором, що не є співмірним. За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючи конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 5000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 3955,50 грн, що складає 79,11 % від 5000,00 грн.

Outcome: partial