Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із позов про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначає про те, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 022231від 30.12.2002 року позивач, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,88 га., із кадастровим № 6822788800:05:007:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської територіальної громади. Маючи у власності зазначену земельну ділянку вона особисто нею не користувалася та в оренду, в тому числі СТОВ «Довіра» не передавала, будь-яких документів з цього приводу, в тому числі договору її оренди не укладала та не підписувала, довіреностей на їх складення нікому не надавала та взагалі будь-яких розмов з нею щодо укладення із Відповідачем договору її оренди не було. Дана земельна ділянка, разом із суміжними із нею землями, одним масивом фактично використовувалась Відповідачем. Вона не заперечувала щодо такого її використання, оскільки на той час не мала можливості самостійно обробляти її та не бажала передавати її в оренду, вважала, що Відповідач звільнить та поверне її для неї на першу вимогу про це, так як він користувався нею фактично без укладення будь-яких договорів щодо неї. 06.02.2025 року з метою документального підтвердження її матеріального стану та належності їй нерухомого майна, що було необхідно їй для оформлення її сім`ї державної соціальної допомоги, позивач отримала інформаційну довідку з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку із якої дізналась, що вищезазначена належна їй земельна ділянка з 01.09.2013 року перебуває в оренді Відповідача на підставі договору її оренди та реєстраційною службою Красилівського РУЮ за Відповідачем зареєстровано право її оренди під № 3725909. Такого договору оренди із Відповідачем вона не укладала та не підписувала, будь-яких розмов щодо його укладення з нею не було, його не існувало та не існує. За таких обставин вона звернулась до представників Відповідача з приводу надання їй примірника такого договору оренди та скасування державної реєстрації його права оренди на дану земельну ділянку у чому їй відмовлено та примірник договору не наданий, що свідчить про те, що його не існувало та не існує. За таких обставини, вважає, що державна реєстрація права оренди Відповідача на вищезазначену належну позивачці земельну ділянку проведена безпідставно, а саме на підставі неіснуючого договору її оренди. Разом із тим, зважаючи на те, що Відповідач відмовляється звільнити її земельну ділянку під приводом існування державної реєстрації його права оренди відносно неї вона вимушена звертатись із даним позовом до суду та просила суд скасувати державну реєстрацію права оренди сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області площею 3,8762 га., із кадастровим № 6822788800:05:007:0015, яка проведена реєстраційною службою Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 01.09.2013 року, номер запису про інше речове право 3725909. Аргументи учасників справи. Відповідач СТОВ «Довіра» надали суду письмовий відзив на позов, який долучено до матеріалів справи. Позов не визнають у повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні. Представник позивача у судовому засіданні адвокат Сидорук Д.В. позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Особливу увагу звернув на висновок експерта, який свідчить про те, що підпис в додаткові угоді від 15.03.2021 року стоїть не позивачки, а тому дія договору оренди закінчилася ще у 2023 році, відповідач незаконно користуються належною позивачці земельною ділянкою. Представник Відповідача СТОВ «Довіра» адвокат Оніщук В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Стосовно висновку експерта представник відповідача відмовився надавати пояснення, хоча з висновком експерта вони не погоджуються. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила про те, що вона працює у відповідача менеджером, та на неї покладені обов`язки займатися укладаннями договорів оренди з пайщиками. Вона особисто зізвонювалася з позивачкою про те, що вони мають намір продовжувати договір оренди з нею, остання на це погоджувалася, вона особисто від свого імені відправляла примірник додаткової угоди Позивачці, однак надати письмового підтвердження суду не може. Чому від свого імені відправляла, також повідомити суду не змогла, бо так було їй зручно. Додаткову угоду відправляла на ту адресу, яку їй вказала в телефонному режимі [PERSON] (в іншу область), хоча в угоді стоїть інша адреса. Коли отримала другий примірник додаткової угоди, віддала його на реєстрацію підприємства. Позиція суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, свідка, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 022231 від 30.12.2002 року позивач, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,88 га., із кадастровим № 6822788800:05:007:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської територіальної громади. (а.с. 4). Відповідно до інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку належна позивачці земельна ділянка з 01.09.2013 року перебуває в оренді Відповідача СТОВ «Довіра» на підставі договору її оренди та реєстраційною службою Красилівського РУЮ за Відповідачем зареєстровано право її оренди під № 3725909. (а.с. 5) Згідно відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021-2024 роки відповідачем СТОВ «Довіра» здійснювались відрахування на користь держави за Позивача. (а.с. 27-34). Відповідно до Договору оренди землі від 01.09.2013 року позивач [PERSON] передала в оренду належну їй земельну ділянку в користування строком на 10 років ПАТ «Антонінське», та який згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 05.12.2013 року зареєстровано державним реєстратором Корній О.С. (а.с. 35-36). Згідно Додаткової угоди до договору оренди землі від 01.09.2013 року від 15 березня 2021 року земельну ділянку належна позивачці передано в оренду ПАТ «Антонінське» строком на 20 років 4 місяці з дати укладення договору оренди землі, тобто до 31.12.2033 року. (а.с. 37). Відповідно до висновку експерта від 08.05.2025 року (який було здійснено в рамках кримінального провадження), підпис від імені [PERSON] в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» Ф.ос. «у додатковій угоді від 15.03.2021 року до договору оренди землі від 01.09.2013 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 71-78). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно ст. 6 та ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. За ч. 1 статті 15 того ж Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 27 того ж Закону передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. У судовому засіданні було встановлено те, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Антонінське» 01.09.2013 року було укладено Договір оренди землі строком на 10 років, тобто дія договору сплила 01.09.2023 року. Відповідач по справі СТОВ «ДОВІРА» є правонаступником ПАТ «Антонінське», що в тому числі підтвердив представник відповідача, а також це випливає з наданого ними письмового відзиву. Посилання представника відповідача СТОВ «ДОВІРА» на те, що 15 березня 2021 року було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 01.09.2013 року між ними та позивачкою спростовується висновком експерта від 08.05.2025 року (який було здійснено в рамках кримінального провадження), підпис від імені [PERSON] в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» Ф.ос. «у додатковій угоді від 15.03.2021 року до договору оренди землі від 01.09.2013 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Тому на думку суду, дія договору оренди землі від 01.09.2013 року припинилася у вересні 2023 року. Тобто, відповідач неправомірно не повертає позивачу належну їй земельну ділянку. Не спростовуються вимоги позивача, які викладені в позовній заяві, письмовим відзивом відповідача, а також показами свідка, який був допитаний під час судового розгляду. Таким чином, на думку суду в даному випадку договір оренди вищезазначеної належної позивачу земельної ділянки на підставі якого (а саме, додаткової угоди до договору оренди землі від 01.09.2013 року) за Відповідачем зареєстровано право її оренди між [PERSON] та Відповідачем не укладався та не може вважатися укладеним, оскільки факт його укладення не підтверджений належними та достатніми доказами, державна реєстрація права оренди Відповідача на дану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена незаконно та підлягає скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 року у справі № 687/358/20. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов суд задовольняє у повному обсязі, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved