Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 у розмірі 55200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] 07.05.2024 у електронній формі укладено договір № 1595955 про надання споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Слон кредит» надало позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн, шляхом перерахунку на банківську картку № [NUMBER] за допомогою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек», яку відповідач вказав у під час укладання договору, строком на 359 днів, з 07.05.2024 по 02.05.2025, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в день кожні 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, відповідно до умов договору. 27.06.2025 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» було укладено договір факторингу № 27062025, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» свої права грошової вимоги до відповідача. Відповідач не виконав умови договору, а таким чином до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 у розмірі 55200,00 грн. Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 27.06.2025 становить 55200,00 грн, та складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8000,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 43200,00 грн та штрафні санкції 4000,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, у судові засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 05.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. З`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 07.05.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 1595955 про надання споживчого кредиту, згідно з яким товариство зобов`язується надати споживачу у кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування на банківський рахунок споживача № [NUMBER] , грошові кошти в сумі 8000,00 грн, строком на 360 днів з 07.05.2024 по 08.05.2024, а споживач зобов`язується отримати та повернути кредит, сплатити проценти від суми кредиту та виконати інші обов`язки, передбачені договором. позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом є стандартною та становить 1,50 % на день зі сплатою процентів кожні 30 днів. За стандартною ставкою за весь строк кредитування: загальні витрати становлять 43200,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 9089,90 % річних; орієнтовна реальна вартість кредиту 51200,00 грн. Договір про надання кредиту укладено в електронній формі та відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М465» (а. с. 79-83). Аналогічні умови кредитування викладені і у паспорті споживчого кредиту, який 07.05.2024 відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е810» (а. с. 85-86). ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Слон кредит», що на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022, який укладено між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Слон кредит», було успішно перераховано 07.05.2024 грошові кошти у сумі 8000,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] (а. с. 93). З повідомлення АТ «Універсал банк» за № БТ/Е-2144 від 21.01.2026 вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , а 07.05.2024 на платіжну картку № [NUMBER] було зарахування коштів у сумі 8000,00 грн (а. с. 126). Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Слон кредит» заборгованість відповідача за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 станом на 02.05.2025 становить 55200,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200,00 грн сума заборгованості по відсоткам; 4000,00 грн сума заборгованості за штрафом (пенею) (а. с. 89). 27.06.2025 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» було укладено договір факторингу № 27062025, а 30.06.2025 додатковий договір № 1, згідно з умовами яких, відповідно до підписаного 27.06.2025 акту прийому-передачі реєстру боржників та самого реєстру боржників від 27.06.2025, ТОВ «Слон кредит» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» прийняло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1595955 на суму розмірі 55200,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200,00 грн сума заборгованості по відсоткам; 4000,00 грн сума заборгованості за пенею (а. с. 51-59, 59 зворот, 91-92). Таким чином судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Слон кредит» 07.05.2024 в електронній формі було укладено кредитний договір № 1595955, а з досліджених доказів також встановлено факт отримання кредитних коштів відповідачем. Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконував, після укладення договору кошти не сплачував в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданого ТОВ «Слон кредит». Також судом встановлено, що з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору факторингу, а тому до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором за № 1595955 від 07.05.2024, укладеному між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач довів належними та допустимими доказами заявлені до стягнення з відповідача суми заборгованості за основним боргом та відсотками по кредитному договору № 1595955 від 07.05.2024. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення кредитних коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Судом встановлено, що розмір заборгованості за відсотками по вказаних вище договорах позивачем нараховано відповідно до умов кредитного договору та в межах строку дії такого договору, у зв`язку із чим суд погоджується із розрахунком суми заборгованості по відсоткам, які були надані позивачем. Оскільки кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю, згідно з умовами кредитного договору кредитодавець здійснив нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідачем, в свою чергу, не спростовано доводів позивача щодо наявності заборгованості будь-якими доказами. Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафними санкціями (пенею) у розмірі 4000,00 грн, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє по теперішній час, позаяк останнього разу був продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженим Законом України № 4757-ІХ від 14.01.2026, строком на 90 діб, тобто до 04.05.2026. Приймаючи до уваги те, що заборгованість за штрафними санкціями нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитними договорами заборгованості за штрафними санкціями (пенею) задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості за основним боргом та відсотками. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 у розмірі 51200,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 43200,00 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, розмір яких частково підтверджується письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, що укладений позивачем із адвокатом Столітнім М. М.; заявкою № 12434 на виконання доручення по договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, у якій наведено перелік та вартість виконаних робіт; рахунком на оплату № 12434-19/11-2025 від 19.11.2025, який містить у собі перелік та вартість виконаних робіт; актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.11.2025, що містить опис робіт, їх вартість за надання правової допомоги. Так, відповідно до наданих представником позивача документів, на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачу надано правничу допомогу на 10000,00 грн. Водночас, як встановлено судом із вказаних у попередньому абзаці документів, у описі робіт під пунктом № 10 значиться: «Представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою КЛІЄНТА про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] ч, в тому числі участь у судових засіданнях.», тривалість даного виду робіт зазначено 2 год, а вартість 1640,00 грн. Проте, представник позивача адвокат Столітній М. М. у судові засідання по даній справі не з`являвся, участі у них не приймав, жодних заяв чи клопотань по справі після відкриття провадження у справі він суду не подавав. Таким чином стороною позивача не підтверджено отримання від адвоката Столітнього М. М. правничої допомоги у виді представництва інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1595955 від 07.05.2024 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях. Отже, на підставі поданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що позивачем по справі понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8360,00 грн (10000,00 грн 1640,00 грн). Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу суду не направлялось. З огляду на те, що позов задоволено частково (92,8%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 10006,07 грн (із розрахунку 10782,40 грн х 92,8 : 100). На підставі викладеного та

Outcome: partial