Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВ ''Діджи Фінанс'' звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2021 між ТОВ "Мілоан" і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4414414. 10.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ ''Діджи Фінанс" укладено договір факторингу №06Т, згідно з яким ТОВ "Мілоан" передали ТОВ ''Діджи Фінанс'' права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №4414414 від 10.04.2021. [PERSON] не виконує зобов`язань за вказаним договором, припинив повертати кошти у строки передбачені договором, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В позовній заяві позивач просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд, яке повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за правилами ст.128 ЦПК України є днем вручення судової повістки, тобто повідомленням належним чином. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України. Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 10.04.2021 між ТОВ "Мілоан" і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4414414, згідно з яким ТОВ "Мілоан" надали [PERSON] кредит у сумі 8 100 грн, строком на 20 днів, кінцевий термін повернення 30.04.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом: 2025,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Також, п. 1.5.1. передбачено сплату комісії за надання кредиту: 891,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Крім того, умовами кредиту передбачено пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах (3, 7, 15 днів за ставкою 1,25 відсотків ) та на стандартних умовах за ставкою 5,00 відсотків, який загалом не може перевищувати 60 днів. Платіжне доручення №43534970 від 10.04.2021 свідчить, що ТОВ "Мілоан" перераховано [PERSON] на рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 8 100 грн із призначенням платежу: кошти згідно з договором 4414414. Відомість про щоденні нарахування та погашення, складені ТОВ "Мілоан" за кредитним договором №4414414, свідчать, що станом на 28.07.2021 загальна сума заборгованості складає 29 213,76 грн, з яких: за тілом 6 580 грн, за відсотками 21 742,76 грн, по комісії - 891 грн. При цьому слід зазначити, що з вказаного розрахунку вбачається, що після закінчення строку кредитування 20 днів (процентна ставка 1,25%), [PERSON] 30.04.2021, відповідно до умов договору, було сплачено комісію за пролонгацію - 810 грн, тіло кредиту - 810 грн та проценти по кредиту - 874 грн, внаслідок чого відбулася пролонгація строку кредитування на пільгових умовах на 15 днів з нарахуванням 1,25 % за користування кредитними коштами; 15.05.2021 [PERSON] сплачено комісію за пролонгацію - 364 грн, тіло кредиту - 364 грн та проценти по кредиту - 681 грн, внаслідок чого відбулася пролонгація строку кредитування на пільгових умовах до 21.05.2021 з нарахуванням 1,25 % за користування кредитними коштами; 22.05.2021 [PERSON] сплачено комісію за пролонгацію - 346 грн, тіло кредиту - 346 грн та проценти по кредиту - 666 грн, внаслідок чого відбулася пролонгація строку кредитування на пільгових умовах до 29.05.2021 з нарахуванням 1,25 % за користування кредитними коштами, в подальшому відбулася пролонгація строку кредитування на стандартних умовах за процентною ставкою 5,00 %, як це передбачено умовами договору на 60 днів до 28.07.2021. 10.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ ''Діджи Фінанс" укладено договір факторингу №06Т, згідно з яким ТОВ "Мілоан" передали ТОВ ''Діджи Фінанс'' права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором № 4414414 від 10.04.2021 на суму 29 213,76 грн. 25.07.2025 ТОВ ''Діджи Фінанс" на адресу відповідача направлено досудову вимогу, яка залишена без задоволення. Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, відповідачем суду надано не було. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати понесені позивачем, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. ТОВ ''Діджи Фінанс" в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 5 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано: договір № 42649746 від 05.05.2025 про надання правової допомоги, який укладений між ТОВ ''Діджи Фінанс" та адвокатом Міньковською А.В., предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ ''Діджи Фінанс"; додаткову угоду № 4414414 від 29.07.2025 до договору № 42649746 від 05.05.2025, предметом якої виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; акт на підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29.07.2025 на суму 5 000 грн; детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 5 000 грн. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, цей спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 5 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на корить ТОВ ''Діджи Фінанс'' понесені у цій справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. На підставі ст.ст.525-527, 530, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved