Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Жиглій І.Ф. звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, та про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчими написами нотаріуса. Свій позов мотивувала тим, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 5581 від 01.04.2020 року про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі - 49 101,97 гривень. У червні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (в особі представника за довіреністю Навального М.М.) звернулося з заявою про примусове виконання виконавчого напису № 5581 від 01.04.2020 року до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., за результатами розгляду якої відкрито виконавче провадження від 04.06.2020 року за № 62273800 про стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису заборгованості за кредитним договором. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 16.09.2020 року у даному виконавчому провадженні звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса. Крім цього, стосовно неї приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 39715 від 01.12.2020 року про стягнення з неї на користь відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі - 33 870,06 гривень. У січні 2021 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (в особі представника за довіреністю Щуковського С.В.) звернулося з заявою про примусове виконання виконавчого напису № 39715 від 01.12.2020 року до приватного виконавця Гречин Н.В., за результатами розгляду відкрито виконавче провадження від 25.01.2021 року за № 64272802 про стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису заборгованості за кредитним договором. Відповідно до постанови приватного виконавця Гречин Н.В. від 26.01.2021 року у даному виконавчому провадженні звернено стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди приватного виконавця Гречин Н.В. у сумі - 3387,01 грн. Згідно постанови приватного виконавця Гречин Н.В. від 29.01.2021 року у виконавчому провадженні за № 62273800 на підставі виконавчого напису № 39715 від 01.12.2020 року та виконавчого напису № 5581 від 01.04.2020 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід з Пенсійного фонду України з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчими написами нотаріуса у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу - 90591,81, з них 81932,61 грн заборгованість по виконавчим документам, 8193,28 грн основна винагорода приватного виконавця, 466,00 грн витрати на проведення виконавчих дій. У зв`язку з тим, що на виконанні у приватного виконавця Гречин Н.В. перебуває на примусовому виконанні декілька виконавчих проваджень стосовно одного боржника [PERSON] постановою приватного виконавця від 29.01.2021 року об`єднано виконавчі провадження № 62273800 та№ 64272802 у зведене виконавче провадження за №64330417. В ході здійснення примусових заходів 31.07.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису № 39715, виданого 01.12.2020 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» у розмірі - 33 870, 06 грн та при примусовому виконанні виконавчого напису № 5581, виданого 01.04.2020 року приватним нотаріусом БРНО Колейчик В.В. про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у розмірі - 49 101, 97 грн. Позивач [PERSON] вважає, що дані виконавчі написи нотаріуса вчинені з грубим порушенням вимог чинного законодавства є безпідставними та необґрунтованими. Просила визнати виконавчий напис нотаріуса № 39715 від 01.12.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та виконавчийо напис № 5581 від 01.04.2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., такими, що не підлягають виконанню, стягнути з відповідачів кошти в розмірі - 8249,90 грн, стягнуті з неї безпідставно за виконавчими написами в ході виконавчого провадження . Ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.09.2025 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 01.10.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачами, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право вимоги до позивача за кредитними договорами, нотаріус всупереч вимог закону не перевірив зміст договорів на які відповідачі посилалися як на підставу виникнення у них права вимоги до позивача за кредитними договорами, та стягнули спірну заборгованість на користь юридичних осіб, яка не підтвердили свої повноваження належними та достатніми доказами. У зв`язку з цим, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитними договорами, які не були нотаріально посвідчені та не відносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Просив задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідачів. 12.01.2026 року від представника позивача [PERSON] адвоката Жиглій І.Ф. надійшло клопотання, в якому остання просила заявлені позовні вимоги [PERSON] викладені у позовній заяві про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, зокрема: виконавчого напису № 5581, вчинений 01.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості в загальному розмірі - 49101,97 гривень, виконавчого напису № 39715, вчинений 01.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в загальному розмірі - 33 870,06 гривень, та стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчими написами нотаріуса із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у розмірі - 5764,87 грн із АТ «Перший український міжнародний банк» у розмірі - 3313,65 грн. підтримуємо в повному обсязі та просимо їх задовольнити. Позивачка, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Жигилій І.Ф. до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не надали. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 01.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 5581 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованість за кредитним договором 8213704678 від 19 березня 2019 року в розмірі 49 101,97 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 29642,38 грн., прострочена заборгованість за процентами 12770,84 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 5888,75 грн., плата за вчинення виконавчого напису 800,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 квітня 2019 року по 14 лютого 2020 року. . Постановою ВП № 62273800 від 04.06.2020 р. приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису 5581, виданого 01.04.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі 49101,97 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 16.09.2020 року у даному виконавчому провадженні звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса. 01.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 39715 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №26259019122672 від 10.04.2013 року в розмірі 33870,06 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 995,47 грн., прострочена заборгованість за процентами 4392,23 грн., строкова заборгованість за процентами 748,20 грн., неустойка за порушення зобов`язання по кредиту 882,18 грн., плата за вчинення виконавчого напису 250,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.02.2020 року по 29.09.2020 року. . Постановою ВП № 62273802 від 04.06.2020 р. приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису 39715, виданого 01.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 33870,06 грн. Згідно постанови приватного виконавця Гречин Н.В. від 29.01.2021 року у виконавчому провадженні за № 62273800 на підставі виконавчого напису № 39715 від 01.12.2020 року та виконавчого напису № 5581 від 01.04.2020 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід з Пенсійного фонду України з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчими написами нотаріуса у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу - 90591,81, з них 81932,61 грн заборгованість по виконавчим документам, 8193,28 грн основна винагорода приватного виконавця, 466,00 грн витрати на проведення виконавчих дій. 29.01.2021 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. об`єднано виконавчі провадження № 62273800 та№ 64272802 у зведене виконавче провадження за №64330417. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 та доповнено вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусами 01.04.2020 та 01.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладені між банками та позивачем кредитні договори, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчих написів, не були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем [PERSON] було отримано вимогу про усунення порушень за кредитним договором №8213704678 від 19 березня 2019 року та кредитним договором №26259019122672 від 10.04.2013 року , що дає суду можливість дійти висновку, що ані ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», АТ «ПУМБ», ані нотаріус належним чином не повідомляли [PERSON] про наявність заборгованості по кредитним договорам, у зв`язку з чим [PERSON] була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусами, у свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусам обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчих написів або письмової згоди. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувачів та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріуси при вчиненні написів не переконалися належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусами було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому їх слід визнати такими, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів за виконавчими написами, суд вказує на таке. Як вбачається з матеріалів справи, в ході виконавчого провадження, з позивача були стягнуті кошти в розмірі 3313,65 грн. в рахунок погашення заборгованості на користь АТ «ПУМБ» та 5764,87 грн. в рахунок погашення заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЦФР», що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. (а.с.84 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Дана правова позиція висловлена в Постанові КЦС ВС від 06.10.2021 у справі № 623/363/20. Оскільки судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений 01 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. №5581 щодо стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «ФК «ЦФР» заборгованості за кредитним договором, за яким стягнуто 5764,87 грн., та виконавчий напис , вчинений 01 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №39715 щодо стягнення з позивача на користь відповідача АТ «ПУМБ» 3313,65 грн. є таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved