Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Адвокатом Опанасенком В.В. подано до суду позов [PERSON] до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивачки, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був побудований бабою позивачки у 1984 році. На частину спадкового майна [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, однак виявилося, що за життя померла [PERSON] не зареєструвала право власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на зазначений будинок. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а розгляд справи провести за відсутності сторони позивачаки (а.п.30). Представниця Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області у судове засідання не з`явилася також, проте завчасно подала заяву до суду, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила провести розгляд справи за її відсутності (а.п.31). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, 25.02.2005 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] (а.п.12). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2024 [PERSON] померла [INFO] (а.п.11). Після смерті баби [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,69 га з кадастровим номером 7424155900:06:000:0341 (зворот а.п.11). Наявність спірного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва (а.п.6-8), довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а.п.9-10) та копією технічного паспорта (а.п.16-18). Відповідно до копії довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №1975 від 03.10.2024, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.п.13). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82560981 від 16.09.2025, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №577/2011. Спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом є [PERSON] (а.п.26). Нотаріусом Другої Прилуцької державної нотаріальної контори Бодько О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємиця не надала правовстановлюючий документ про належність будинка спадкодавці (зворот а.п.13). У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 статті 16 ЦК України передбачено, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність Статтею1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належним чином вступила у спадщину після смерті останньої та частково прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства, тому суд приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для визнання права власності за позивачкою [PERSON] на нині спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який за життя спадкодавиці не були належним чином оформлені правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.16, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved