Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з даним позовом, за яким просило стягнути з [PERSON] на його користь 63010,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1454984801 від 05 жовтня 2020 року, яка складається з: 51505,50 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,08 грн заборгованості за річними процентами; 11499,44 грн заборгованості за щомісячними процентами. На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 05 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір № 1454984801, за умовами якого кредитодавець надав позичальниці кредит у розмірі 56787 грн 07 к., строком користування 36 місяців, зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів 1,5 % від суми кредиту, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 17 грудня 2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 171221. Після відступлення права грошової вимоги [PERSON] неодноразово повідомлялася про наявність заборгованості, проте жодних дій для її погашення нею не здійснювалося. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 63010,02 грн, яка складається з: 51505,50 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,08 грн заборгованості за річними процентами; 11499,44 грн заборгованості за щомісячними процентами. Представник позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», який дії на підставі доручення, Альховська І.Б., просить розглянути справу за відсутності представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій зазначила, що позов визнає у повному обсязі, також просила зарахувати сплачену 17.01.2026 суму боргу за кредит у розмірі 3100,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1454984801, за умовами якого кредитодавець надав позичальниці кредит у розмірі 56787,07 грн строком користування 36 місяців, зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячних процентів 1,5 % від суми кредиту, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з пунктом 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 49848014, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 2.1. договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті TOB «ФК «ЦФР». Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір (пункт 2.2 договору). 17 грудня 2021 року між TOB «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 171221, за умовами якого фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним (пункт 2.1). [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 12 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 63010,02 грн, яка складається з: 51505,50 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,08 грн заборгованості за річними процентами; 11499,44 грн заборгованості за щомісячними процентами. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Отже одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Як видно з матеріалів справи перед укладенням кредитного договору № 1454984801 [PERSON] була ознайомлена з усіма його умовами, зокрема з умовою про сплату щомісячних процентів у розмірі 1,5 % від суми кредиту, річних процентів у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором, порядком повернення кредиту і погодилася укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить її підпис на кожній сторінці паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4984801. Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] товариство дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені. Таким чином нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1454984801 від 05 жовтня 2020 року, наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, а також нарахування процентів. Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Таким чином з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, суд прийшов до висновку щодо доведеності факту укладення кредитного договору та виникнення у відповідачки зобов`язань щодо повернення суми основного боргу (тіла кредиту), а також сплати нарахованих процентів за користування цими коштами. Натомість, відповідач не заперечує проти позову. З огляду на викладене вище суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за договором № 1454984801 від 05.10.2020 станом на 12.05.2025 у розмірі 63010,02 грн, яка складається з: 51505,50 грн заборгованості за тілом кредиту; 5,08 грн заборгованості за річними процентами; 11499,44 грн заборгованості за щомісячними процентами. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, які складаються із 2422,40 грн сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2162737517 від 12.08.2025 (а.с.1). Щодо зарахування сплачену відповідачем 17.01.2026 суму боргу за кредит у розмірі 3100,00 грн. відповідно квитанції № 20470-102203-55942, суд не приймає її до уваги, оскільки у даній квитанції не зазначено за який саме кредитний договір та від якої дати договір, сплачена зазначена сума.

Outcome: approved