Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач), треті особи: Виконавчий комітет Тетіївської міської ради, Виконавчий комітет Оратівської селищної ради про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав. Позивач звернулась до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, не виконує жодного з покладених законом на батька обов`язків по відношенню до своєї дитини, не допомагає матеріально, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться станом здоров`я, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини. Крім того, відповідач подав нотаріально завірену заяву, в якій висловив згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дитини. Ухвалою від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Виконавчий комітет Оратівської селищної ради та Виконавчий комітет Тетіївської міської ради в порядку ст. 19 Сімейного кодексу України надати письмові висновки щодо розв`язання спору. Підготовчі судові засідання неодноразово відкладались за заявами учасників у зв`язку з необхідністю надання додаткового часу для підготовки органами опіки письмових висновків щодо розв`язання спору. В ході підготовчого провадження відповідач подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності і визнає позовні вимоги. Від Виконавчого комітету Оратівської селищної ради та Виконавчого комітету Тетіївської міської ради надійшли висновки щодо розв`язання спору про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою від 08.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач пояснила, що відповідач наполягає на позбавленні його батьківських прав. Також повідомила, що відповідач не є рідним батьком дитини, а усиновив дитину після їхнього одруження, коли дитині було три роки, після розлучення дитина перестала його цікавити, бути її батьком він не хоче, жоден з батьківських обов`язків не виконує і робити цього не збирається, з дитиною не бачився і не спілкувався вже багато років, тому позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Зокрема, вона пояснила, що на цей час існують труднощі з реєстрацією місця проживання дитини разом із нею, а також з вирішенням інших питань, які потребують згоди батька, оскільки відповідач взагалі не бажає займатись будь-якими питаннями, які стосуються дитини, посилаючись на те, що в нього інша сім`я. Відповідач в судові засідання не з`явився, направлені на адресу його місця реєстрації поштові відправлення з копією позовної заяви з доданими матеріалами, ухвалою суду та судовими повістками повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». До суду надійшли заяви відповідача від 22.10.2025 та від 03.02.2026, в яких він просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Згодом, надійшли додаткові пояснення від 04.02.2026, в яких відповідач зазначає, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не бажає виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дочки, має іншу сім`ю і планує інше життя, де немає місця дитині від попереднього шлюбу, брати участь в судовому засіданні не має можливості, оскільки перебуває на службі в ЗСУ. З письмовими поясненнями [PERSON] надав довідку форму №5, з якої вбачається, що він перебуває на військовій службі ЗСУ. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Оратівської селищної ради в судові засідання не з`явився. Натомість, до суду надійшла заява представника третьої особи, в якому вона просить судові засідання проводити без участі представника виконавчого комітету Оратівської селищної ради, проти задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у висновку, який додала до цієї заяви. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Тетіївської міської ради в судові засідання не з`явився. Натомість, на виконання ухвали суду від 06.10.2025, представником третьої особи було надано суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських справ відповідача в цій справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, позивача, дитину [PERSON] , свідків, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2017 [PERSON] народилась [INFO] . Матір`ю дитини у зазначеному свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 24 липня 2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що вчинено актовий запис за №497. [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з актом про місце проживання та реєстрації від 16.09.2025, виданого Тетіївською міською радою, позивач [PERSON] на даний час фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , спільно з донькою [PERSON] та сином [PERSON] , що підтверджують свідки: [PERSON] та [PERSON] , у житлі, яке належить [PERSON] згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до заяви від 27.08.2025, завіреної приватним нотаріусом Вінницького міського округу Вінницької області Плахотнюк О. В., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] та дає згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] , [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що за період спілкування з позивачем жодного разу не бачила відповідача разом із дитиною. З її слів, відповідач з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не бере та матеріальної допомоги не надає. Дитина називає батьком теперішнього чоловіка матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , яка є сестрою відповідача, повідомила, що відповідач не бажає виконувати батьківські обов`язки щодо дитини, про що він сам їй неодноразово говорив, участі у її вихованні не бере. Зі слів свідка, під час їх спілкування відповідач ніколи не цікавився життям і станом дитини. Раніше він сплачував аліменти, однак фактичної участі у вихованні не брав. Дитина називає батьком теперішнього чоловіка матері, з яким проживає близько двох років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що є подругою позивача. З її слів, відповідача вона бачила лише один раз близько семи років тому, після чого більше його не зустрічала. Протягом усього часу її спілкування з позивачем відповідач не з`являвся та участі у житті дитини не брав. Свідок зазначила, що відповідач не відвідував день народження дитини та не вітав її зі святами, а дитина називає відповідача по імені. Водночас, за словами свідка, у дитини склалися добрі та близькі відносини з теперішнім чоловіком позивача, якого вона називає батьком. Опитана в судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , пояснила, що востаннє бачила відповідача, коли їй було приблизно сім років. Зі слів дитини, батьком вона його не вважає, пам`ятає його погано, не проти позбавлення його батьківських прав. Також дитина зазначила, що теперішній чоловік матері ставиться до неї добре і піклується про неї. З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Оратівської селищної ради 11.12.2025 року № 422 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] вбачається, що за результатами розгляду матеріалів справи та засідання комісії з питань захисту прав дитини від 03.12.2025 орган опіки та піклування дійшов висновку, що: підстав, передбачених законом для позбавлення батька батьківський прав, не встановлено. У зв`язку з цим, виконавчий комітет Оратівської селищної ради визнав недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 18.12.2025 № 448 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , в ході розгляду цього питання, комісією було вивчено зміст позовної заяви та долучених документів, досліджено зібрані та надані письмові докази, які стосуються справи, заслухано та враховано пояснення сторін по справі. З зібраних письмових доказів вбачається, що згідно з характеристики учениці 6 - Б класу [PERSON] , [INFO] , виданої Тетіївським ліцеєм №4, вихованням доньки переважно займається мати, яка приділяє значну увагу навчанню та розвитку дитини. Батько у вихованні та навчанні дитини участі не бере, шкільним життям не цікавиться; відповідно до виписки з ЄДРЮОФОП від 17.02.2025 [PERSON] зареєстрована як фізична - особа підприємець; згідно довідок лікарів нарколога - психіатра, виданих Тетіївською центральною лікарнею 19.11.2025, [PERSON] , за медичною допомогою до профільних спеціалістів не зверталась. Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , складеного 27.11.2025 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання родини задовільні, базові потреби дитини задовольняються. В ході проведеної бесіди з матір`ю дитини [PERSON] , з`ясовано, що під час шлюбних відносин з [PERSON] , він усиновив її доньку [PERSON] , [INFO] . У 2021 році вони розлучились, і з того часу, [PERSON] будь- якої батьківської уваги доньці не приділяє, участі у її вихованні не бере, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує, життям та розвитком дитини не цікавиться. Донька [PERSON] його за батька не визнає, за батька донька сприймає нинішнього чоловіка [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 27.11.2025 фахівцями Центру соціальних служб Тетіївської міської ради, базові потреби дітей задовольняються, материнський потенціал на належному рівні, СЖО відсутні. Опитана з усного дозволу та в присутності матері [PERSON] , малолітня [PERSON] членам комісії пояснила, що батька [PERSON] практично не пам`ятає, з ним не спілкується, не бажає зустрічатись і він її не цікавить. Мама їй розповідала про бажання позбавити його батьківських прав та їй байдуже. З урахуванням викладеного орган опіки та піклування повністю довіряє суду у вирішенні справи №141/846/25 та в прийнятті рішення покладається на розсуд суду, в інтересах дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці ст.12 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з пунктами 15,16 зазначеної постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема викладеної у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд враховує, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та розвитком, а також фактично не виконує жодного з батьківських обов`язків. Крім того, відповідач подав до суду заяви та письмові пояснення, в яких висловив власне бажання щодо позбавлення його батьківських прав, підтвердив відсутність інтересу до дитини, що свідчить про відсутність підстав вважати, що його поведінка може змінитись. З огляду на викладене, а також враховуючи інтереси дитини, її ставлення до відповідача, відсутність між ними сімейних зв`язків та фактичне виконання батьківських функцій іншою особою, суд вважає доведеним наявність підстав, передбачених законом, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. З досліджених при розгляді справи доказів встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, тому задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 29.10.2021 року у справі № 141/654/21 з відповідача стягуються аліменти, отже, це питання вже вирішено. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що в судовому засіданні позивач просив не здійснювати такий розподіл і залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved