Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь грошові кошти (грошову компенсацію) вартості 1/2 частини транспортного засобу «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номерний знак [NUMBER] , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , у розмірі 271 910 гривень, а також витрати за сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сторони з 06.10.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.08.2024 було розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області. За період перебування у шлюбі в інтересах сім`ї було придбано автомобіль марки «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номер [NUMBER] , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , який було зареєстровано на Відповідачку. За позивачем рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.08.2024 року у справі № 619/5684/23 було визнано право власності на 1/2 частину цього автомобіля, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль марки «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номер [NUMBER] , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . Позивач вказує, що під час розгляду вищезазначеної судової справи відбулося відчуження автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя. Таке відчуження укладено одноособово, без його на це згоди, грошових коштів від реалізації цього Автомобіля він не отримував. Підтвердженням зазначеному слугує те, що під час розгляду Дергачівським районним судом вищезазначеної судової справи № 619/5684/23, ним до суду було подано заяву про забезпечення позову, яку було повністю задоволено Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 27.02.2024 року, однак, як пізніше стало відомо, відповідачка вже перереєструвала Автомобіль на третю особу. Так, перереєстрація автомобілю «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , на іншого власника відбулася за договором від 07.12.2023 року. [PERSON] вважає, що Відповідачка намагалася у незаконний спосіб уникнути розподілу спільного майна подружжя, а тому вчинила незаконне відчуження такого транспортного засобу третій особі 07.12.2023, фактично одразу після подання позовної заяви про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно, яке є об`єктом сумісної власності подружжя. Вказує, що вартість Автомобіля, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя значно виходить за межі дрібного побутового договору відчуження, відповідно, потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а також його письмової згоди на таке відчуження. З метою досудового врегулювання спору 21.01.2025 року на адресу Відповідачки ним була направлена претензія (вимога) щодо компенсації грошових коштів в розмірі вартості 1/2 частини Автомобіля (копія додається), яка була проігнорована з боку Відповідачки. Окрім того, діючи в інтересах позивача, адвокатом Бородіною Є.А. було направлено адвокатський запит б/н від 01.07.2025 року до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), на який було надано відповідь, що 07.12.2023 року зазначений транспортний засіб був перереєстрований на [PERSON] (яка є родичкою Відповідачки), на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 6350. Також, на підставі адвокатського запиту б/н від 29.07.2025 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було зроблено висновки щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу № ЕР-157/07-25 від 01.08.2025 року, відповідно до яких, середня ринкова вартість КТЗ «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] на дату складання висновку становить 543 820 гривень. Врахувавши, що відповідно до Висновків про визначення ринкової вартості Автомобіля станом на 29.07.2025 року середня ринкова вартість автомобіля складає 543 820 гривень, 1/2 частини вартості - становить 271 910 гривень. У випадку, коли встановлено, що один із подружжя здійснив відчуження спільної сумісної власності чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Позивач зазначає , що оскільки автомобіль знаходився у користуванні [PERSON] , а їхні частки по - є рівними, поділ спільної сумісної власності можлива шляхом виплати йому грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля у розмірі 271 910 гривень, що еквівалентно 6 552,40 доларам США. Також вказав, що на дату подання позову, попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які поніс і очікує понести Позивач: витрати на судовий збір в розмірі 2719,10 гривень та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовно - 15 000 гривень. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вважає, що оцінка проведена некоректно та не відповідає вимогам законодавства, адже була проведена без фактичного огляду автомобіля. У самому запиті зазначалося, що автомобіль «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , має пробіг 70 000 км, не перебував у дорожньо-транспортних пригодах, не має жодних пошкоджень та перебуває у справному технічному стані. Такі зазначені відомості стали основою для складання висновку про оцінку, проте жодних підтверджуючих документів, таких як: сервісна книжка, акти технічного огляду, фотофіксація чи довідки з СТО надано не було, а транспортний засіб експертом взагалі не оглядався. Такий спосіб визначення ринкової вартості суперечить вимогам законодавства. Також додав, що у запиті вказані недостовірності твердження «про відсутність ДТП та відсутність пошкоджень», що вплинуло на достовірність оцінки цього транспортного засобу. Враховуючи наявність фото та історії автомобіля по VIN з підтвердженими пошкодженнями, а також відсутність особистого огляду автомобіля експертом стороною Позивача і покладення у висновок неперевірених даних про «відсутність ДТП та відсутність пошкоджень», поданий висновок є методично і процесуально неналежним і не може слугувати достовірним доказом при врахуванні ринкової вартості автомобіля. Разом з відзивом надав до суду звіт про оцінку майна, відносно колісного транспортного засобу «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номер [NUMBER] , складений від 06.12.2023 року, сертифікованим експертом із дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (копія звіту про оцінку майна додається). Відповідно до звіту, ринкова вартість транспортного засобу «NISSAN ROGUE SPORT» 2017 року, державний номер [NUMBER] , станом на 06.12.2023 складає 336 300 гривень. Представник відповідача зазначив, що на відміну від висновку, що було подано стороною Позивача №EP-157/07-25 від 01 серпня 2025 року, наданий стороною відповідача звіт відповідає усім обов`язковим вимогам та містить: 1) безпосередній виїзд експерта, для дослідження і проведення фактичного огляду автомобіля; 2) фотофіксацію технічного стану транспортного засобу; 3) надання розрахунку ремонту транспортного засобу; 4) аналіз ринку з належними роздруківками та підтвердженими джерелами, як цього прямо вимагає законодавство. Поясив, що цей Звіт про оцінку майна від 06.12.2023 року Відповідачки відображає реальний технічний і ринковий стан транспортного засобу, тоді як висновок сторони Позивача не може вважатися об`єктивним. У відповіді на відзив від 08.10.2025, щодо проведення оцінки транспортного засобу Позивачем, представник позивача зазначила, що у зв`язку із протиправним відчуженням автомобіля, який є спільною сумісною власністю колишнього подружжя Відповідачкою, Позивач був позбавлений можливості надати безпосередній доступ до Автомобіля а також відповідні документи, які знаходились у Відповідачки. Відповідно, під час здійснення оцінки оцінювач був позбавлений безпосереднього доступу до автомобіля, можливості зняття даних щодо пробігу автомобіля, та інших даних. Також зазначила, що у разі коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи (Постанова КЦС ВС від 02.10.2024 № 686/26591/21 (61-4281св24). Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18). Некоректним є посилання представника Відповідачки на п. 5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі - Методика), оскільки першим абзацом даного пункту зазначено, що «Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна», оскільки, як зазначено вище, Позивач, через незаконний спосіб відчуження Відповідачкою Автомобілю був позбавлений можливості надати оцінювачу Автомобіль. У висновках зазначено щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу № ЕР-157/07-25 від 01 серпня 2025 року (надалі Висновки), основним методичним підходом, який використовувався оцінювачем при визначенні ринкової вартості КТЗ є «порівняльний». При порівняльному підході вартість об`єкта визначається шляхом порівняння його з аналогічними об`єктами, які вже продані або пропонуються на ринку. Найбільш ефективний, коли є велика кількість даних про продажі схожих об`єктів. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. Виконавцем оцінки були дотримані усі вищезазначені вимоги щодо проведення оцінки транспортного засобу, фактичну наявність якого неможливо забезпечити. Так, оцінювачем зазначено, що на дослідження поставлено питання: «Яка ринкова вартість автомобіля марки NISSAN ROGUE SPORT 2017 року, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] на дату 29.07.2025 року». Також зауважено, що згідно п. 4.12 «Інструкції про призначення та проведення судової експертизи та експертних досліджень» № 53/5 від 08.10.1998 зі змінами, відповідно до якої технічний огляд Автомобіля провести не можливо, питання оцінювачем викладено в наступній редакції: «Яка середня ринкова вартість автомобіля марки NISSAN ROGUE SPORT 2017 року, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] на дату 29.07.2025 року». У позовній же заяві мова йде не про автомобіль, який ввозиться на митну територію України та його оцінку на момент перетину митного кордону України, а про Автомобіль, який вже в минулому пройшов митний контроль, знаходиться на території України, зареєстрований на Відповідачку з отриманням нею свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків України. Посилання представника Відповідачки на те, що оцінювач складав Висновки на підставі вихідних даних про відстань пробігу Автомобіля 70000 км є недоречним та не має прийматись судом до уваги, оскільки при проведенні оцінки вартості Автомобіля, оцінювачем не приймались до уваги зазначені данні, про що зазначено на стор. 5 Висновків, а саме: «Пробіг (км) не можливо зафіксувати». Також представник позивача звернула увагу суду на те, що Звіт про оцінку майна від 06.12.2023 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] та наданий представником Відповідачки в якості доказу містить таку інформацію: Обрані методичні підходи для проведення оцінки: «порівняльний (стор. 3)», тобто такий, коли вартість об`єкта визначається шляхом порівняння його з аналогічними об`єктами, які вже продані або пропонуються на ринку; Мета оцінки встановлення ринкової вартості майна для його відчуження (стор. 3), тобто виконувався не з метою долучення його в якості доказу для суду; Дані про показання одометра об`єкту оцінки відсутні (стор. 7); Оцінювач особисто не оглядав Майно. Усі вихідні данні, істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, ознаки зносу, укомплектованість, пошкодження, тощо, зафіксовані у письмовій, електронних формах, у фотоматеріалах, були надані Замовником та прийняті Оцінювачем як достовірні (стор.13), тобто, при наявній у Відповідачки можливості надати Автомобіль для огляду, вона свідомо її уникнула; Оцінювач визначав вартість об`єкта оцінки виходячи з припущення, що об`єкт оцінки на дату оцінки дійсно належить Замовнику. Повний юридичний аналіз наданих правовстановлюючих документів не проводився. Оцінювач не приймає на себе відповідальність за питання та дії юридичного характеру, що впливають на оцінюване майно, або про титул власності на нього (стор. 13). Вважає, що наданий представником Відповідачки в якості доказів Звіт про оцінку майна не може розглядатись судом як належний та допустимий доказ. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти (грошову компенсацію) вартості 1/2 частини транспортного засобу NISSAN ROGUE SPORT 2017 року, державний номер [NUMBER] , сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , в розмірі 271 910 гривень, а також усі судові витрати, враховуючи витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідачки 03.11.2025 заперечував на відповідь сторони позивача, зазначив, що висновок, щодо ринкової вартості КТЗ №EP-157/07-25 від 01.08.2025 року не може братися судом до уваги, оскільки вона була проведена зі свідомим використанням недостовірних відомостей, наданих експерту виключно зі слів Позивача, без будь-якої перевірки та підтвердження з боку спеціаліста. Вказав, що стороною відповідача було подано висновок експерта від 03.10.2025 року, у якому з урахуванням зазначеної документації та відображених у ній реальних пошкоджень транспортного засобу, визначено його ринкову вартість у розмірі 331 700 гривень (продублював копію звіту про оцінку майна від 03.10.2025). Висновок від 03.10.2025 року, поданий стороною Відповідача, є обґрунтованим, відображає фактичний технічний стан транспортного засобу та базується на документально підтверджених відомостях. Навпаки, висновок, поданий стороною Позивача, складено без урахування реальних пошкоджень автомобіля та не може вважатися таким, що відображає його дійсну ринкову вартість. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити з мотивів викладених у ньому, а також із врахуванням усіх заяв та доповнень що були зібрані у матеріалах справи під час розгляду цієї справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином, є користувачем Електронного суду, судову повістку про виклик у судове засідання на 02.02.2026 отримала 17.12.2025 засобами ЄСІТС у електронний кабінет користувача, про що свідчить відповідна довідка, сформована у автоматичному режимі з АСДС, будь-яких заяв, клопотань чи пояснень щодо розгляду справи до не подавала (а.с. 127). Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючьсь на обставини викладені ним у відзиві на позов, долучених доказів, та з врахуванням поданих ним заперечень. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2016 року, який рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року розірвано. Під час шлюбу сторони придбали автомобіль NISSAN ROGUE SPORT 2017 року, державний номер [NUMBER] , який 09.05.2023 був зареєстрований за відповідачкою [PERSON] . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року у порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на частину спірного автомобіля. 07.12.2023 року автомобіль перереєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 6350/2023/4190021, згідно умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала спірний автомобіль (а.с. 15-17, 21). Вартість угоди не читаєма. Відповідно до вимог ч. 1 - 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1, 2 ст. 83, ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 63, ч. 1 3 ст. 65, ч. 1, 2 ст. 71 СК України та ч. 1, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 370 ЦК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво 18) зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні такої згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчудження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень надано три висновки щодо вартості спірного автомобіля, а саме: позивачем надано висновок від 01.08.2025, згідно якого вартість автомобіля становить 543 820 гривень (а.с. 22-29); відповідачкою надано два висновки, один від 06.12.2023, де вартість автомобіля становить 336 300 гривень (а.с. 56-64) та від 03.10.2025, де вартість автомобіля становить 331 700 гривень (а.с. 77-86, 103-111). При вирішенні питання про стягнення суми суд виходить із вартості автомобіля у сумі 543 820 гривень, згідно висновку, наданого позивачем. Вартість майна визначається, виходячи з дійсної вартості цього майна на час розгляду справи, а отже висновок від 06.12.2023 не приймається. Тобто оцінці підлягають два висновки: за серпень та жовтень 2025 року. Відносно висновку відповідачки від 03.10.2025 року суд враховує, що такий висновок надавався оцінювачем ФОП [PERSON] , який проводив оцінку цього ж автомобіля в грудні 2023 року і ці висновки майже ідентичні. Посилання відповідача, що висновок оцінювача за серпень 2025 року не враховує, що автомобіль було пошкоджено в ДТП і про це позивач не повідомив оцінювача, а це могло значно вплинути на вартість автомобіля - судом не приймається. Досліджуючи висновок від 06.12.2023 суд враховує, що відповідачка попереджала оцінювача про знаходження автомобіля в ДТП із зазначенням, що автомобіль було відновлено після ДТП і на час оцінки таких пошкоджень не мав. Отже ця обставина не могла вплинути на визначення вартості автомобіля, оскільки таких пошкоджень вже не було. Стосовно пробігу автомобіля (дані одометру), що позивачем він зазначений невірно, то в наданому висновку і від 06.12.2023 і від 03.10.2025 таких даних також немає та зазначено, що дані одометра не відповідають дійсному пробігу автомобіля. Відносно огляду автомобіля, то - ні станом на серпень 2025 року (висновок, наданий позивачем), ні станом на жовтень 2025 (висновок наданий відповідачем) автомобіль фактично не оглядався. Суд критично відноситься до висновку оцінювача від 06.12.2023, оскільки він містить суттєве протиріччя. Так, на сторінці 8 звіту у розділі «Ідентифікація об`єкта оцінки» зазначено, що «визначення ринкової вартості транспортного засобу проводилось з урахуванням його технічного стану, інформація про який була отримана Оцінювачем від Замовника та в процесі огляду КТЗ, який проводився 05.12.2023 за адресою: м. Харків, вул. Маршала Батицького, буд. 37 та від Замовника» (а.с. 57 зворот). Тоді як у розділі «Заява Оцінювача» зазначено, що «Оцінювач особисто не провів огляд та не ідентифікував оцінюване майно. Вся інформація про технічний та фізичний стан майна отримана від Замовника» (а.с. 59). Такі розбіжності викликають сумніви в об`єктивності висновку від 06.12.2023, який майже повністю відповідає висновку від 03.10.2025, наданому відповідачем. За таких обставин суд приходить висновку про прийняття вартості автомобіля у розмірі 543 820 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 271 910 гривень. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення судового збору. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При вирішенні судом питання про судові витрати у справі, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №0.0.4501044434.1 від 15.08.2025 позивачем при зверненні до суду з позовом, сплачено судовий збір у розмірі 2 719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 10 копійок (а.с. 36). Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved