Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

29 грудня 2025 року представник позивача Дідух Є.О. через електронний кабінет звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4200265 від 7 грудня 2023 року у розмірі 24000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 7 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4200265 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 3000 грн, за яким відповідач має заборгованість на суму 24000 грн, з яких: 3000 грн заборгованість по кредиту, 13980 грн відсотки за користування кредитом (нараховані первісним кредитором), 7020 грн відсотки за користування кредитом (нараховані позивачем). Надалі 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість на загальну суму 24000 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту, 13980 грн заборгованість за відсотками, нарахованим ТОВ «Лінеура Україна», 7020 грн заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Крім того позивач просив суд у порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України зобов`язати орган (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», з наданням відповідних роз`яснень щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних при примусовому виконанні рішення суду на залишок несплаченої заборгованості. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області суду від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження, яка була направлена за адресою реєстрації місця проживання, отримав 21 січня 2026 року. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 7 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4200265 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 3000 грн строком на 350 днів шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] та зі сплатою 2,0% в день протягом всього строку кредитування, зазначеному в п. 1.3 договору. Згідно з пунктом 1.5. кредитного договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: стандартна процентна ставка за весь строк кредитування 40262,89 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 24 000 грн ( п. 1.6). Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно з пунктом 2.4. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно пункту 2.1. договору. Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 9.9. договору передбачено, що підписуючи цей договір, клієнт підтвердив, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності (а.с. 20-29). Свої зобов`язання кредитор перед позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Додатком до договору є паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що датою надання інформації є 7 грудня 2023 року та інформація є актуальною до 8 грудня 2023 року. Згідно з даних інформаційної довідки №20240726-4532 від 26 липня 2024 року вбачається, що ТОВ «Пейтек Україна» як фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 7 грудня 2023 року о 17:55:21 здійснило перерахування грошових коштів у сумі 3000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 34). Відповідно до наданого ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості по кредитному договору №4200265 від 7 грудня 2023 року за період з 7 грудня 2023 року по 26 липня 2024 року за [PERSON] станом на 26 липня 2024 року непогашений залишок заборгованості складає 16980 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13980 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35-39). 26 липня 2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає), а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників (а.с. 40-44). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 та надходження ціни продажу в повному обсязі відповідно до п. 3.3 цього договору на рахунок коштів клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості (п. 1.2 договору). Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6 договору). 26 липня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, де боржником є [PERSON] (а.с. 50). З копії платіжної інструкції №1 від 2 серпня 2024 року вбачається, що ТОВ «Українські фінансові операції» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 1671256,73 грн плати за договором факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с. 49). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26 липня 2024 року до договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16980 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13980 грн - сума заборгованості за відсоткамии (а.с. 51-52). Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №4200265 від 7 грудня 2023 року за період з 27 липня по 20 листопада 2024 року за [PERSON] сума нарахованих процентів за користування кредитом складає 7020 грн (а.с. 53-54). Відповідно до інформації №20.1.0.0/7-260102/14903-БТ від 2 січня 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . З виписки по рахунку № [NUMBER] вбачається, що 7 грудня 2023 року зараховано на карту 3000 грн (а.с. 119-120). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позики та відсотки за користування ними, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, відсотки не сплатив. Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно та належним чином, та з урахуванням переходу права вимоги про повернення боргу за кредитним договором на підставі договору факторингу до позивача, то суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права ТОВ «Українські фінансові операції» та стягнення з відповідача несплаченої заборгованості за кредитним договором. Отже, позов підлягає задоволенню. Щодо застосування положень частин 10, 11 статті 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з частиною 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також, суд зазначає про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також пункту 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 7 грудня 2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який триває і на час ухвалення даного рішення суду. Тому суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нарахування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України не узгоджуються із нормами закону та є такими, що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання юридичних послуг №01/08/2024-A від 1 серпня 2024 року, укладеного між адвокатом Дідухом Є.О та ТОВ «Українські фінансові операції», актом приймання-передачі наданих послуг, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 10 листопада 2025 року за договором від №01/08/2024-A від 1 серпня 2024 року становить 10000 грн., детальним описом робіт (наданих послуг) №4200265 від 5 грудня 2025 року (а.с. 57-60). Беручи до уваги складність справи, яке є нескладною, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved