Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр»(далі ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба миттєвого кредитування») було укладено договір про надання фінансових послуг № 2110136491198, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути вказану суму та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами договорів. Вказано, що договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право боргової вимоги до боржників ТОВ «Коллект центр», в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором про надання фінансових послуг, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 53723,10 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за кредитом, 50723,10 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Проте, із врахуванням принципу розумності і співмірності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37846,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3000 грн, заборгованість за відсотками 34846,20 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 37846,20 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав, своєї позиції щодо позову суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 03 січня 2026 року ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 12 лютого 2026 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом 11 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про надання фінансових послуг № 2110136491198 «Стандартний» (далі Договір), який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J9», відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору (пункт 1.1 Договору). Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункти 1.2, 1.3 Договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в; д) тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.4 Договору). В разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору). Граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік (пункт 1.9 Договору). Реальна річна процента ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 а договору - 730 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 б договору - 1302,36 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п. 1.4 в договору - 1711,7 відсотків річних; при нарахуванні відсотків згідно п.1.4 г договору - 2735,45 відсотків річних (пункт 4.2 Договору). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (пункт 4.3 Договору). Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (п. 4.15 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом міститься у заяві-анкеті (додаток №1 до Договору) та паспорті споживчого кредиту, які підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «J9». Відповідно до повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04 листопада 2025 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» підтвердило ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що на підставі укладеного між ними договору про організацію переказів грошових коштів було здійснено переказ грошових коштів, деталі транзакції: номер карти: [NUMBER] , власник карти (емітент) банк COMMERCIAL, категорія карти MasterCard, час запиту 11.04.2024 13:20:52, номер договору згідно інформації кредитора 2110136491198, сума 3000, валюта UAH. Інформацією про держателя вищевказаної банківської карти та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент карти. Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] , підтвердженні ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у заяві-анкеті на отримання кредиту від 11 квітня 2021 року (додаток №1 до Договору). Згідно зі складеним ТОВ «Коллект центр» розрахунком заборгованості за договором № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року, загальна заборгованість за договором станом на 10 січня 2023 року складає 58723,10 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3000,00 грн, заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) - 20580,00 грн, заборгованість за відсотками 30143,10 грн. Відповідно до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60183678,63 грн, а ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і боржниками (п. 2.1 Договору Факторингу). Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми які він одержить на виконання вимоги від боржників (п. 2.2 Договору Факторингу). За цим договором фактор одержує права замість клієнта, вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами права надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п. 2.3 Договору Факторингу). Відповідно до реєстру боржників та витягів з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року в загальному розмірі 23580,00 грн, з яких 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20580,00 грн - заборгованість за процентами. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» згідно договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у додатках №1, №3, про що складений акт прийомупередачі реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників та витягів з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року в загальному розмірі 53723,10 грн, з яких: 3000,00 грн тіло кредиту, 50723,10 грн заборгованість за процентами. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та відповідачем не спростовано факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» та згодом до позивача ТОВ «Коллект центр» за договором про надання фінансових послуг 2110136491198 від 11 квітня 2021 року, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договором. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитнимдоговором банкабо іншафінансова установа(кредитодавець)зобов`язуєтьсянадати грошовікошти (кредит)позичальникові урозмірах тана умовах,встановлених договором,а позичальникзобов`язуєтьсяповернути кредитта сплатитипроценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року. Вказаний договір про надання фінансових послуг укладений в електронній формі, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). У подальшому позивач ТОВ «Коллект центр» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за вказаним договором, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. Пунктами 2.3 Договору про надання фінансових послуг сторонами визначено орієнтовний строк повернення кредиту16 днів з моменту отримання кредиту та у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів. Граничний строк кредитування (строк дії договору) за Договором: 1 рік (пункт 1.9 Договору). Пунктами 1.4.2 Договору сторонами погоджено, що в разі, якщо сума кредиту залишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункт 1.4.2 Договору). Таким чином після закінчення орієнтовного 16 денного строку кредиту відповідач не повернув суми (тіла) кредиту 3000,00 грн за договором, тому відповідно до п.п. 1.4.2, 1.9 Договору відсотки за користування кредитними коштами були нараховані кредиторами за фактичний строк користування кредитом, в межах строку дії договору, який становить 1 рік. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість. Зазначені обставини відповідачем не спростовані, оскільки таких доказів суду не надано, клопотань про витребування доказів відповідач не заявляв, хоча не був позбавлений такої можливості. Водночас згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, з огляду на принципи обов`язковості договору, презумпцію правомірності правочину, змагальності та диспозитивності, враховуючи межі заявлених вимог, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2110136491198 від 11 квітня 2021 року у розмірі 37846,20 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3000,00 грн, заборгованість за процентами 34846,20 грн. Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається насторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову на відповідача; уразі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн. Представник позивача також заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн, на підставі: договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між позивачем та АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 1849 від 03 листопада 2025 року, витягу з акту про надання юридичної допомоги № 16 від 28 листопада 2025 року, згідно якого сторони погодили надання послуг за позовом до [PERSON] в розмірі 16000 грн (надання усної консультації 4000 грн, складання позовної заяви 9 000 грн). Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги суд, виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи викладене суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи, з врахуванням характеру правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивача, складністю справи, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, непропорційності розміру витрат щодо предмета спору, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором по якому розмір заборгованості складає 37846,20 грн, а тіло кредиту становить по 3000,00 грн, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», з 13000,00 грн до 5000,00 грн. Вказані вище висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові № 205/5969/15-ц від 22 травня 2024 року. З огляду на те, що суд прийшов висновку про повне задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, а всього 7422,40 грн.

Outcome: approved