Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

01.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 29.09.2006 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1978. Шлюб з відповідачем розірвано у 2011 році. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син сторін є повнолітнім, однак з 01.09.2024 навчається на денному відділенні Технічного університету в м. Кошице, куди позивачка з дитиною евакуювалися у 2022 році. Відповідач добровільно матеріальної допомоги синові не надає, хоча має таку можливість, власними силами позивачка не має можливості забезпечити належне утримання сина, син жодних джерел доходів не має, при цьому середньомісячні витрати на утримання дитини становлять 30000,00 грн. Тому позивачка вважає необхідним у примусовому порядку стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2025 року і до завершення навчання 31.08.2027. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09.09.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 13.10.2025. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] , встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 16.09.2025 до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивачка підтримала у повному обсязі. 26.09.2025 до суду надійшла заява третьої особи [PERSON] , у якій він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив проводити розгляд справи за його відсутності. 06.10.2025 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, вимоги позивачки відповідач не визнає, оскільки додані до позову докази свідчать, що син сторін [PERSON] навчався лише з 01.09.2024 по 31.08.2025. При цьому у разі подання позивачкою належних доказів навчання сина відповідач просить визначити розмір аліментів, співмірний з матеріальним становищем відповідача у частці не більше 1/8 частини його доходу, до закінчення навчання дитини, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Також у відзиві на позов наголошено на тому, що відповідач не має стабільного доходу, на даний час перебуває у скрутному фінансовому становищі, батьки відповідача є непрацездатними пенсіонерами, а мати має інвалідність ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. За клопотанням представника відповідача судові засідання за його участі проводились у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, судове засідання, призначене на 13.10.2025, було перепризначене на 30.10.2025. У судовому засіданні, розпочатому 30.10.2025, оголошувалась перерва до 10.12.2025 у зв`язку необхідністю отримання від позивачки доказів на підтвердження навчання дитини. За клопотанням позивачки у зв`язку з необхідністю надання додаткового часу для здійснення перекладу документів, у судовому засіданні, оголошувалась перерва до 05.02.2026. 23.12.2025 представник відповідача подав до суду клопотання про витребування відомостей про доходи третьої особи [PERSON] , оскільки це має суттєве значення для розгляду справи. 14.01.2026 позивачка подала до суду довідку на підтвердження факту навчання сина сторін [PERSON] на факультеті електротехніки та інформатики Технічного університету в м. Кошице. У судовому засіданні, яке відбулось 05.02.2026, судом було задоволено клопотання представника відповідача та засобами підсистеми «Електронний суд» отримано відповідь з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про доходи [PERSON] . Також судом було отримано інформацію стосовно доходів відповідача. Позивачка та третя особа у судове засідання, яке відбулось 05.02.2026, не прибули. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, з урахуванням того, що він несе витрати на утримання непрацездатних батьків, його мати проживає разом з ним у м. Києві та потребує стороннього догляду. Окремо звертав увагу, що позивачкою не доведено того факту, що на утримання дитини вона щомісячно витрачає 30000,00 грн. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.09.2006 сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1978, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2006. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьком дитини записаний відповідач [PERSON] . Як зазначено у позові та не заперечувалось відповідачем, шлюб між сторонами розірваний у 2011 році, після розірвання шлюбу дитина сторін проживає з позивачкою. На даний час позивачка разом із спільною дитиною сторін вимушено проживає у Словацькій Республіці. Згідно довідки, виданої деканатом факультету електротехніки та інформатики Технічного університету в м. Кошице, [PERSON] , [INFO] , є студентом другого курсу денної форми навчання бакалаврського рівня згідно з навчальною програмою Інформатика, стандартна тривалість навчання 3 роки, навчальний рік триває з 01.09.2025 по 31.08.2026, початок навчання 01.09.2024, студент зарахований на 2025/2026 навчальний рік після зарахування на навчання з 01.09.2025. Згідно Відповіді № 2310300 від 05.02.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи відомості про доходи [PERSON] за період з 2-го по 4-й квартал 2025 року відсутні. Згідно Відповіді № 2310165 від 05.02.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи відповідач [PERSON] за період з 2-го по 4-й квартал отримав дохід у розмірі 536580,89 грн. Як пояснював у судовому засіданні представник відповідача, відповідач несе витрати на утримання непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, крім того мати відповідача є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, на даний час проживає з відповідачем, який надає їй необхідну допомогу. Відповідач не відмовляється від обов`язку утримання дитини, однак не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Слід зазначити, що на підтвердження вказаних обставин відповідачем наданий Акт встановлення факту здійснення догляду, складений 18.08.2023 з метою виїзду за межі України разом з особою, за якою здійснюється догляд, з якого вбачається, що на момент його складання був підтверджений факт здійснення догляду [PERSON] за [PERSON] . Також відповідачем подані копії пенсійних посвідчень його батьків [PERSON] та [PERSON] , Витягу з протоколу ЛКК (протокол № 78) від 19.04.2023, згідно висновку якого [PERSON] , за станом здоров`я потребує періодичної сторонньої допомоги, Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 659895. За змістом статті 141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховано, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою поза межами України, позивачка самостійно несе витрати на проживання, син сторін навчається за денною формою навчання, самостійних доходів не має. У той же час відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, має стабільний достатній дохід, у той же час несе додаткові витрати на утримання непрацездатних батьків пенсійного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 15000 грн щомісяця для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, а також не надано відомостей про її власні доходи, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в матеріальному утриманні дітей. При визначенні розміру аліментів слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. У такому випадку з урахуванням встановлених у ході розгляду справи обставин суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 10000 грн щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на час такого навчання, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Згідно з положеннями статей 133, 141 ЦПК України відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Outcome: partial