Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на статті 182-183, 191 СК України, ст. 28,43,44,46-49,175,177,184,187,430 ЦПК України, просить: - Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06.12.2019 року у справі 377/829/19 з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, на частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач проживала з відповідачем однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі з 2008 по 2011 рік. Від спільного проживання в незареєстрованому шлюбі мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження. Крім [PERSON] позивач має ще одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] 2014 року народження, батьком якого не є відповідач. На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 грудня 2019 року у справі № 377/829/19 відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісяця. На даний час їх син, [PERSON] , навчається у Чернігівському професійному ліцеї залізничного транспорту. Позивач працює вихователем в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Родинний затишок» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, і її місячна заробітна плата становить близько 8000 гривень, місячний заробіток батька неповнолітнього [PERSON] становить біля 30000 гривень. На сьогоднішній день цієї суми аліментів явно не достатньо для утримання дитини та забезпечення елементарних потреб для фізичного та духовного розвитку сина. Крім того, за цей час доходи відповідача значно зросли і він має можливість забезпечити синові належний рівень матеріальної підтримки. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 180 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Просить Суд звернути увагу, що на даний час розмір аліментів, що сплачує відповідач, є менший від мінімального гарантованого законом. Тому, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, переконана в необхідності змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Славутицького міського суду Київської області від 6 грудня 2019 року у справі № 377/829/19 з твердої грошової суми в розмірі 1500 гривень на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 15 січня 2026 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 11.02.2026 року. В судове засідання 11.02.2026 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджено зворотним поштовим повідомленням про отримання 22.01.2026 року процесуальних документів. До суду подала заяву про проведення судового розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. З відзивом ознайомлена, заперечує проти запропонованого розміру аліментів. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дудка О.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджено зворотним поштовим повідомленням про отримання процесуальних документів 28.01.2026 року. До суду від представника [PERSON] надійшов відзив на позов та заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позов визнали частково. Відзив обгрунтовано тим, що ознайомившись із позовною заявою та доводами викладеними у ній, повідомляють про часткове визнання позовних вимог з таких підстав. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06.09.2019 року року у справі № 377/829/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач погоджується з доводами позивачки, що вказана сума аліментів є мінімальною від гарантованого законом розміру та недостатньою для належного утримання дитини з урахуванням рівня життя та економічних умов станом на 2026 рік. Відповідач усвідомлює свій обов`язок щодо належного матеріального забезпечення дитини та не ухиляється від його виконання. З огляду на це відповідач погоджується на збільшення розміру аліментів. Водночас, відповідач не погоджується з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача враховуючи наступне. Наразі відповідач є військовослужбовцем, відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.02.2026 року його середня заробітна плата за 2025 рік - 35 628,00 грн (без урахування додаткових видів грошового забезпечення які мають тимчасовий характер 2-3 рази на рік). Стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача не відповідає принципу пропорційності та порушує баланс інтересів дітей, які перебувають на утриманні платника аліментів. Наразі [PERSON] проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . За період їхнього спільного проживання у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.01.2022 року серія [NUMBER] . Тому у даному випадку у відповідача на утриманні перебувають двоє дітей, кожна з яких має рівне право на належний рівень матеріального забезпечення. На даний момент [PERSON] офіційно не працевлаштована та здійснює догляд за їхнім спільним малолітнім сином [PERSON] . Враховуючи вищевказане, на думку відповідача більш доцільним є варіант залишити спосіб стягнення суми аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому збільшити їх розмір до 6 000,00 грн. щомісячно. Сума 6 000,00 грн. забезпечить стабільність та передбачуваність аліментних платежів, що дозволяє належним чином планувати витрати на утримання дитини та гарантує регулярність їх сплати незалежно від коливань доходу відповідача. Для належно отримання [PERSON] аліментів, а також уникнення нецільового використання аліментів які стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , який вправі самостійно розпоряджатися аліментами, просять суд розглянути можливість стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO] , на його особистий рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що від спільного проживання позивача та відповідача в них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , мати позивач [PERSON] , свідоцтвл про народження серії [NUMBER] виданим повторно 30 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області. Рішенням Славутицького міського суду Київської області по справі № 377/829/19, Провадження №2/377/325/19 06.12.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки № 516 від 08.12.2025 року виданої КЗ «Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту» ЧОР Доценко Давид Євгенович навчається у закладі з 02.09.2024 року по 30.06.2027 року на денній формі та не знаходиться на повному державному забезпеченні. Як вбачається з відповіді № 2235281 з Єдиного Державного Демографічного реєстру, відповідач [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2003 року по теперішній час. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як вбачається із змісту ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом частини другої цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, стан його здоров`я задовільний, виходячи з відсутності іншої інформації. З урахуванням наведеного, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров`я дитини, нормальний стан здоров`я позивача та відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дитини, матір якого офіційно працевлаштована, має дохід, матеріальне становище відповідача, який працює та має постійний дохід, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні. Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач є чоловіком працездатного віку, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати своїх дітей на достатньому для них рівні. Розмір аліментів з урахуванням доходу відповідача в повній мірі відповідає потребам та інтересам дитини. Відсутність доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на утримання дитини не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки діти у зазначеному віці потребують значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, вони мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, і обоє з батьків повинні приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Судом встановлено, що дитина на час подання позову та розгляду справи в суді проживає разом з матір`ю, кожного дня на електричці їздить на заняття в м. Чернігів, тому відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України батько дітей, відповідач у справі, який проживає окремо від них, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин позов необхідно задовольнити в повному обсязі, доводи відповідача про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку не підлягають задоволенню, оскільки відповідач працює та має постійний дохід, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з того, що датою пред`явлення позову є 22 грудня 2025 року, то аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з 22 грудня 2025 року. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1211 гривні 20 копійок. Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах сум платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved