Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») Усенко М. І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 березня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 683334 (далі - Договір, Кредитний договір). Відповідно до умов Договору відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 1500 грн, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом на умовах та в строки, що визначені Договором. Вказує, що Кредитний договір укладено у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Покликається на те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а саме надало останньому грошові кошти в обсязі та у строк, визначених договором, однак відповідач у свою чергу, не виконав умови Кредитного договору. Зазначає, що 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в тому числі і до [PERSON] за Кредитним договором № 683334 від 22 березня 2023 року. Представник позивача вказує на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за Кредитним договором відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у розмірі 10937,98 грн, з яких: 1499,98 грн - тіло кредиту та 9438 грн - відсотки. Ураховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 683334 від 22 березня 2023 року в розмірі 10937,98 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Рожищенського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. За клопотанням представника позивача витребувано у акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК» докази. Судом неодноразово та завчасно судова повістка направлялась відповідачу на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця проживання відповідача, проте конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18) Поруч з цим, судом розміщувалося на офіційному вебсайті судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 12 год 45 хв 10 лютого 2026 року. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначені судові засідання з викликом сторін, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, причини неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 22 березня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 683334 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Пунктом 1.1. Договору передбачено, що на умовах встановлених цим договором, Товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 1500 грн (п. 1.3. Договору). Строк кредиту 210 днів (п. 1.4. Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (п. 1.5. Договору). Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору тип процентної ставки - фіксована, п. 1.5.1 стандартна процентна ставка складає 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, п. 1.5.2 передбачена знижена процентна ставка 1,43 % в день та застосовується відповідно до умов вказаних в договорі. В п.1.6 Кредитного договору зазначена мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103119,35% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 62662,52% річних (п. 1.7.1, 1.7.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 13380 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13206,75 грн (п. 1.8.1, 1.8.2 Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] (п. 2.1. Договору) Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів (п. 3.1., 3.2. Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіку платежів, крім випадку визначеного в пп. 5.3 Договору (розділ 5 Договору). Відповідно до п. 9.2. Договору, він діє з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Договір № 683334 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 22 березня 2023 року відповідачем [PERSON] підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 683334 від 22 березня 2023 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідач погодили графік платежів, за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), він містить відомості про істотні умови кредиту, порядок його повернення, наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань. Сума/ліміт кредиту, строк кредиту, стандартну процентну ставку, знижену процентну ставку Паспорт підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М082 22.03.2023 о 23:23:17. Клієнт [PERSON] з яким укладено Договір № 683334 від 22 березня 2023 року ідентифікований ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: одноразовий ідентифікатор: М082, час відправки ідентифікатора позичальнику: 22 березня 2023 року, номер телефону: [NUMBER] . 22 березня 2023 року о 23:25:09 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на картку № [NUMBER] були перераховані кошти в сумі 1500 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» № 20251020-346 від 20 жовтня 2025 року. З інформації наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29 грудня 2025 року встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] та 22 березня 2023 року на вказану картку було зараховано кошти в сумі 1500 грн. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» станом на 01 лютого 2024 року заборгованість [PERSON] за Договором № 683334 від 22 березня 2023 року становить 10937,98 грн, з яких: 1499,98 грн - тіло кредиту та 9438 грн - відсотки. 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 683334 складає 10937,98 грн, з яких: 1499,98 грн - тіло кредиту, 9438 грн - відсотки. Згідно досудової вимоги від 14 листопада 2025 року [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості за Договором про відступлення прав вимоги № 01022024 від 01 лютого 2024 року на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та зазначено нові реквізити для погашення заборгованості. Вказано, що у разі не виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором Кредитним договором № 683334 від 22 березня 2023 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19 зазначено, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 22 березня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено Договір № 683334 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 1500 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 210 днів, стандартна процентна ставка - 2,2 %). Первісний кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило своє право грошової вимоги до відповідача - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» згідно Договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року. Відтак, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним Договором про споживчий кредит № 6541929 від 22 березня 2023 року. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ні на рахунки попереднього кредитора він не надав, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1499,98 грн необхідно задовольнити. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) також заборгованість за відсотками в розмірі 9438 грн, які нараховані за період з 22 березня 2023 року по 01 лютого 2024 року (дату відступлення права вимоги). Однак, суд не погоджується з розрахунком відсотків за користування кредитом з таких мотивів. Відповідно до п. 1.4. Договору строк кредиту становить 210 днів. Згідно з п. 1.5.1 Договору за користування кредитними коштами нараховується стандартна процентна ставка в розмірі 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. З огляду на зазначене, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за цим Договором необхідно нараховувати до 17 жовтня 2023 року. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року №911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Ураховуючи наведене, суд бере до уваги строк надання кредиту за період з 22 березня 2023 року по 17 жовтня 2023 року та розмір відсотків - 2,2% в день від суми кредиту. Як вбачається з розрахунку відповідачем [PERSON] 05 квітня 2023 року в рахунок погашення заборгованості за відсотками сплачено 321,75 грн, 21 квітня 2023 року - сплачено 528 грн, всього - 849,75 грн. Відтак, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 22 березня 2023 року по 17 жовтня 2023 року складає - 6080,25 грн (1500 грн х 2,2% х 210 днів - 849,75 грн (сплачені відсотки) = 6080,25 грн). Таким чином, заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором № 683334 про надання споживчого кредиту становить 7580,23 грн, з яких: 1499,98 грн - тіло кредиту, 6080,25 грн - відсотки. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 6541929 від 11 березня 2023 року в сумі 7580,23 грн, з яких: 1499,98 грн - тіло кредиту, 6080,25 грн - відсотки. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 10937,98 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 7580,23 грн, що становить 69,30% від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1678,45 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року укладений між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт № 324 наданих послуг від 10 листопада 2025 року, копію детального опису наданих послуг від 10 листопада 2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги від № 0107 від 01 липня 2025 року та копію ордера серії ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року про надання правової допомоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» адвокатом Усенком М. І. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягуються понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (69,30%) в розмірі 5544 грн.

Outcome: partial