Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Коренко Т.В., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року у справі №183/6002/14, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх видів його доходів на 1/4 частину заробітку [PERSON] і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду; відкликати з виконання виконавчий лист № 183/267/13-ц від 11.04.2013 року виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивачем вказано наступне. З 22.08.2008 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/6002/14 від 29.10.2014 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких за судовим рішення № 183/267/13-ц від 11.04.2013 року з позивача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Позивач також має на утриманні ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких за судовим наказом від 02.05.2025 року у справі № 490/3312/25 з позивача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Таким чином, позивач стверджує, що на його утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей, де він сплачує аліменти по 1/3 частки на утримання дітей від першого шлюбу та по 1/3 частки на утримання дітей від другого шлюбу, що в сукупному розмірі виходить 2/3 частки від його заробітку, що значного перевищує половину заробітку (доходу) платника аліментів, а тому сплачувати аліменти у розмірі 2/3 на всіх дітей є неможливим, тому змушений звертатись до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Позивач вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/3 частині від всіх доходів є необґрунтовано завеликий виходячи з наявності на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, а тому враховуючи такі обставини обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів на утримання двох старших неповнолітніх дітей буде у розмірі 1/4 частині від всіх доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вказує, що ніколи не ухилявся і не відмовляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, і вважає що сплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки на всіх забезпечить баланс інтересів між усіма його дітьми, які мають рівні права між собою. Він ставиться усвідомлено і відповідально до своїх батьківських обов`язків, виконує їх в повному обсязі, та не порушує вимоги передбачені ст. 182 СК України щодо утримання своєї дитини, сумлінно сплачує аліменти, окрім цього систематично надає донькам додаткові блага, постійно з ними спілкується, вони мають гарні відносини, що притаманні батьку і донькам. Таким чином вважає, що вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із перебуваннях на його утриманні чотирьох дітей, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище усім чотирьом дітям у рівних однакових частинах, а відповідно позовних вимог щодо сплати аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх доходів на утримання двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу порушують права та інтереси інших дітей позивача. Тому, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Одночасно повідомив, що він звернувся із позовом до другої дружини про зменшення розміру аліментів на двох менших доньок. Відповідачем відзиву на позов не подано. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року у справі відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче провадження. 10 листопада 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Коренко Тетяни Володимирівни надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні. Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких за судовим рішення № 183/267/13-ц від 11.04.2013 року з позивача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, що підтверджується копією рішення суду, актовими записами про народження (а.с. 13-15). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду у справі № 183/267/13, яке набрало законної сили 29.03.2013 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2013 року до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 16). [PERSON] також має на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких за судовим наказом від 02.05.2025 року у справі № 490/3312/25 з позивача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01.05.2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 17-19). Згідно з інформацією офіційного веб-сайту Судова влада, за результатами розгляду позову [PERSON] у справі № 490/3804/25 судовим рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 вересня 2025 року зменшений розмір аліментів, що стягують з [PERSON] на корить [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу від 13 травня 2025 року по справі № 490/3312/25, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника. Частиною третьою статті 3ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.ст.150,157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частини другої ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 СК України. Так, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З урахуванням змін, які були внесені до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, наявність у відповідача від різних шлюбів чотирьох неповнолітніх дітей, на утримання яких з нього стягуються аліменти: на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку; на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх вдів його заробітку, що у сукупності становить 7/12 частини від усіх доходів відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що буде достатнім та справедливим балансом між захистом прав самого позивача та захистом прав обох його дітей. Зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4 на утримання неповнолітніх дітей, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, аналогічна позиція висвітлена у рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України», в якому суд зазначив про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а розмір аліментів зменшенню з 1/3 частини до 1/4. На підставі викладеного та

Outcome: approved