Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11.04.2025-100002857, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 4500 грн., на строк - 217 днів, зі сплатою відсотків та комісії. Вказує, що товариство виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на дату складання позову виникла заборгованість в розмірі 14940,00 грн. з яких: тіло кредиту - 4500,00 грн., відсотки - 6975,00 грн., комісія - 405,00 грн., додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 810,00 грн., неустойка - 2250,00 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Споживчий центр» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 16.12.2025 року від відповідача надійшов відзив, у якому вказує, що позовні вимоги не визнаються повністю, оскільки кредитний договір нею не укладався, не доведено отримання нею коштів, нараховані відсотки, комісія та пеня є неправомірними, а тому просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, 18.12.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що кредитний договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, до матеріалів справи приєднані докази щодо ідентифікації відповідача та перерахування їй коштів. При цьому, відсотки, комісія та пеня нараховані відповідно до умов договору, а тому просить позов задовольнити. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У відповідності до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 12.04.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11.04.2025-100002857, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит у розмірі 4500 грн., на строк - 217 днів, зі сплатою відсотків та комісії (а.с. ). Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора (Е465), що був надісланий на її фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] згідно смс-повідомлення. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. В п. 3.1 кредитного договору зазначено, що за цим договором, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (а.с. ). Згідно з п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів. Як з`ясовано судом, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якого слідує про перерахування коштів 12.04.2025 року в сумі 4500,00 грн., номер картки [NUMBER] ; номер транзакції в системі iPay.ua - 708656772, призначення платежу: видача за договором кредиту №11.04.2025-100002857 (а.с. ). Згідно п. 8 заявки кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 405,00 грн. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Крім того, п. 9 заявки кредитного договору передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 405 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із представленого суду розрахунку вбачається, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 14940,00 грн. з яких: тіло кредиту - 4500,00 грн., відсотки - 6975,00 грн., комісія - 405,00 грн., додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 810,00 грн., неустойка - 2250,00 грн. (а.с. ). Відповідач в ході розгляду справи не надала альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення неустойки то суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України воєнний стан з 24 лютого 2022 року. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка їй не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» підлягають до часткового задоволення і з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість, яка складається із тіла кредиту, відсотків та комісії в розмірі 12690,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову товариство платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн., однак, зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково в сумі 12690,00 грн., тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 2057,58 грн. ((12690,00/14940,00) * 2422,40).

Outcome: partial