Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

29.09.2025 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до його повноліття, щомісячно, стягнення аліментів за попереднім рішенням суду припинити з огляду на те, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2815/18 від 20.12.2018р. з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2018р. і до повноліття дітей, з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів істотно збільшилися витрати на утримання дитини та змінивсь розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і стягуваних з нього аліментів на утримання їх спільних дітей їй не вистачає. Крім того, просила стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , в інтересах неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] 1/2 частини додаткових витрат на дитину, що складає 8000грн., мотивуючи це тим, що відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинам, до таких особливих обставин закон відносить розвиток здібностей дитини. Позивачка зазначила, що нею витрачено кошти пов?язані із розвитком здібностей їх дочки, [PERSON] , а саме у відповідно до договору №580ФБСФд про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2025р. укладеного із Державним торговельно-економічним університетом державної форми власності в особі директора Вінницького торговельно-економічного інституту, за перший навчальний рік, навчання на освітньою програмою - фінанси, банківська справа, страхування та фондовий ринок, за рівнем освіти - бакалавр, за навчання [PERSON] , позивачем сплачено 16000грн., - тому вважає, що відповідачем необхідно компенсувати позивачці часину сплачених коштів, в сумі 8000грн. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.10.2025р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність возовні вимоги визнав частково, а саме просив суд стягувати з нього, на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, оскільки на даний час розмір його заробітної плати становить 31675 грн. на місяць, а тому 1/6 частина, становитиме 5300 грн. аліментів, що буде достатнім для утримання доньки; крім того на даний час його донька [PERSON] досягла повноліття, а тому позовна вимога в частині стягнення аліментів на її утримання, як неповнолітньої дитини є безпідставною, крім цього на розгляді Гайсинського районного суду знаходиться цивільна справа №129/4703/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Щодо вимоги про стягнення з нього на користь позивачки, відшкодування понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, що складає 8000 грн. не визнав повністю, оскільки в постанові ВСУ від 24.02.216 року у справі № 6-129цс15, зазначено наступне, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно із частиною першою ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, неохіністю в розвитку дитини наявності в неї здібностей, талантів, у зв?язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим ст. 199 СК України передбачений обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв?язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу, а тому позовні вимоги в частині про стягнення з нього на користь позивачки, відшкодування понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, що складає 8000 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., визнав частково, оскільки враховуючи складність справи, необхідність надання позивачці [PERSON] адвокатом послуг під час розгляду справи в суді за позовною заявою та їх характер, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов?язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги надану професійну правничу допомогу (консультація, узгодження правової позиції, оформлення, складання, подача позову), вважає, що співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі, надання якої доведено відповідними доказами становить 2000 грн. З урахуванням позиції сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів та підстав. Доведено, що рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2815/18 від 20.12.2018р. з відповідача на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2018р. і до повноліття дітей. Зі змісту позовної заяви вбачається, що розмір аліментів, який стягується із відповідача в користь позивача є недостатнім, не забезпечує базових потреб дитини (одягу, взуття, шкільного приладдя, тощо). Згідно із ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] від 29.01.2026 року загальна сума доходу за період з липня 2025 року по грудень 2025 року становить 141287,52 грн. Враховуючи зазначену обставину, суд вважає, що у відповідача змінився матеріальний стан у сторону збільшення його доходів, а розмір аліментів, який стягується із нього в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому він підлягає збільшенню. Повнолітня дочка сторін [PERSON] відповідно до договору №580ФБСФд про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2025р. навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті ДТЕУ на 1 курсі денної форми навчання, яке закінчує 01.07.2028 році. З 23.12.2025 року відповідач припинив сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у зв`язку із досягненням нею повноліття. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина , які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною першою та другою ст.199 зазначеного Кодексу передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Беручи до уваги ту обставину, що дитина сторін [PERSON] , [INFO] [INFO] досягла повноліття, у зв`язку із чим відповідач припинив сплату аліментів на її утримання, враховуючи, що стягнення аліментів за рішенням суду про збільшення розміру аліментів розпочинається з дати набрання таким рішенням законної сили, то у задоволенні вимог в частині збільшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] необхідно відмовити. Крім цього на розгляді Гайсинського районного суду знаходиться цивільна справа №129/4703/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчанням. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача в її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] 1/2 частини додаткових витрат на дитину, що складає 8000грн., мотивуючи це тим, що відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинам, до таких особливих обставин закон відносить розвиток здібностей дитини, викликані у зв`язку із її навчанням у Вінницькому торговельно-економічному інституті ДТЕУ на 1 курсі денної форми навчання, яке закінчує 01.07.2028 році, вартість навчання за 1-й курс становить 32000грн, тобто по 16000грн за один етап, які позивачка понесла і які підтверджуються договором №580 ФБСФд від 11.08.2025р. про навчання у закладі вищої освіти, квитанцією №73968771 від 22.08.2025 року на суму 16000 грн. Згідно із ч.1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Беручи до уваги подані позивачем докази на обґрунтування її позовних вимог щодо участі у додаткових витрат на неповнолітню дитину, суд вважає, що такі позовні вимоги не підлягають до задоволення шляхом стягнення половини із понесених витрат, тобто 8000,00 грн. Суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 8000 грн. немає, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно із частиною першою ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, неохіністю в розвитку дитини наявності в неї здібностей, талантів, у зв?язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Ст. 199 СК України передбачений обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Водночас, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв?язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу, а тому позовна вимогав частині стягнення з відповідача на користь позивачки, відшкодування понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, що складає 8000 грн. є безпідставними та не підлягають до задоволення. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач одержує регулярний дохід, розмір аліментів на неповнолітню дитину має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку такої дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] підлягають до часткового задоволення, в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити через безпідставність. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: dismissed