Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

27.10.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія АВІРА ГРУП" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту від 19.04.2023 № 81961 у розмірі 17 250,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 19.04.2023 між позивачем ( товариством) та відповідачем укладено Договір про надання фінансового кредиту № 81961 ( надалі - Договір) . Відповідно до умов Договору товариство надало відповідачу на умовах строковості, платності і поворотності, уключаючи використання електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] , кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 10 днів до 28.02.2023 з процентною ставкою у розмірі 5 % за добу. За тим, відповідно до укладених між сторонами Додаткових угод було погоджено продовження строку дії Договору: 28.04. 2023 на 10 днів до 08.05.2023, 09.05.2023 на 10 днів до 19.05.2023, 22.05.2023 на 10 днів до 01.06.2023. У порядку виконання умов для продовження строку дії Договору відповідачем було сплачено нараховані проценти по 22.05.2023. У зв`язку з припиненням виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором станом на 26.11.2025 виникла заборгованість в сумі 17 250, 00 грн з якої : 5 000,0 грн - тіло кредиту, 13 250,00 - проценти за користування кредитом, нараховані з 01.06.2023 по 11.07.2023 за 39 календарних дні ( згідно п.3.3.Договору). Оскільки відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем, що порушує права останнього, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Одночасно з позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів, зокрема інформації в АТ КБ ПРИВАБАНК щодо належності відповідачу відповідної банківської картки № [NUMBER] , щодо надходжень коштів у розмірі 5 000,00 грн в період з 19.04.2023 по 21.04.2023 та відповідної виписки по картці. 03.12.2025 прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У змісті позовної заяви представник позивача просив справу розглядати у його відсутності. 19.01.2026 від представника відповідача до суду надійшла заява про часткове визнання позову, в обгрунтування якого вказано про визнання заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн тіло кредиту та 3 250,00 грн проценти за 13 днів. В решті вимог просить відмовити, оскільки проценти нараховано поза межами строку кредитування з урахуванням всіх строків пролонгації Договору. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Вирішуючи клопотання представника позивача про витребування доказів, суд бере до уваги часткове визнання стороною відповідача позовних вимог, зокрема визнання та неоспорення обставин укладення Договору від 19.03.2023 № 81961, Додаткових угод до нього та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн від 19.04.2023 та констатує, що обставини, на які посилається представник позивача у своєму клопотанні, не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обгрунтованого сумніву щодо їх достовірності чи добровільності визнання ( ч. 1 ст. 82 ЦПК України ). Оскільки позивач звільнений від доказування обставин, які визнаються відповідачем, суд відмовляє у задоволенні клопотання про витребування відповідних доказів. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Розглянувши позовні вимоги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 19.04.2023 між ТОВ "ФК АВІРА ГРУП" та клієнтом [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 81961 (надалі Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, зокрема з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, дистанційно, в електронній формі. За умовами Договору про надання кредиту товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором . Сторонами відповідно до умов Договору погоджено, що кредит надається строком на 10 днів, тобто до 28.04.2023. За користуванням кредитом клієнт сплачує товариству 5 % ( процентів) на добу. На виконання умов Договору позивач видав кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн, шляхом перерахунку їх 19.04.2023 на платіжну картку відповідача [PERSON] 28.04.2023 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 81961 від 19.04.2023, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 10 днів ( включаючи 0 днів прострочення), до 08.05.2023. При цьому [PERSON] було сплачено нараховані їй проценти у загальній сумі 2 500,00 грн. 09.05.2023 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 81961 від 19.04.2023, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 10 днів ( включаючи 0 днів прострочення), до 19.05.2023. При цьому [PERSON] було сплачено нараховані їй проценти у загальній сумі 2 500,00 грн. 22.05.2023 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 81961 від 19.04.2023, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 13 днів ( включаючи з дні прострочення), до 01.06.2023. При цьому [PERSON] було сплачено нараховані їй проценти у загальній сумі 3 250,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.07.2023 становить 17 250,00 грн: 5 000,00 грн тіло кредиту, 12 250,00 грн проценти, нараховані за 49 днів по 11.07.2023. Представником відповідача не визнається нарахування процентів відповідачу по 11.07.2023, оскільки останнє відбулося поза погодженими строками кредитування, зокрема по 01.06.2023. Вирішуючи даний спір, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, стороною відповідача визнається факт укладення відповідного Договору та Додакових угод до нього про продовження строку кредитування. Разом з цим зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про визнання та прийняття ним умов Договору. Відповідачем визнається факт отримання ним кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн від 19.04.2023. Також відповідачем визнано заборгованість перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн. Оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту . Разом з тим, вирішуючи спір щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд вважає доведеним розмір такої заборгованості, нарахованої в межах погодженого сторонами ( пролонгованого) строку кредитування з 22.05.2023 по 01.06.2023 у сумі 2 500,00 грн (10 днів), відповідно до останньої Додаткової угоди № 2, що узгоджується з усталеною практикою ВС. Тому нарахування процентів відповідно до п. 3.3. Договору, на що вказує представник позивача, зокрема за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, є безпідставним. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зокрема у частині стягнення з відповідача на користь позивача суми тіла кредиту 5 000,00 грн, суми процентів - 2 500,00 грн, а всього - 7 500,00 грн. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у розмірі 1 053,26 грн (43,48 %).

Outcome: partial