Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0, 056 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свій позов мотивував тим, що з 27 жовтня 1988 року батько позивача, [PERSON] , є членом СТ "Бджілка" і вони безкоштовно отримали земельну ділянку площею 0,55 га для ведення садівництва, за адресою: [ADDRESS] . Надалі наше Садове товариство "Бджілка" з метою укрупнення увійшло до складу Об`єднаного садового товариства "Чайка". Після замаху на батька позивача, його тяжкої тривалої хвороби, і, внаслідок цього, смерті в 2021 році, та прийняття позивачем спадщини, останній замовив і провів геодезію і отримав кадастровий номер на цю ділянку. 2005 року [PERSON] , власниця сусідньої суміжної з ділянкою позивача, ділянки № [NUMBER] , після зникнення безвісти її чоловіка запропонувала нам викупити її ділянку. Сторони погодилися, факт купівлі-продажу було здійснено 06.07.2005 року, у присутності Голови СТ "Бджілка" [PERSON] , про що свідчить розписка в отриманні [PERSON] від батька позивача грошей в сумі еквівалентної 250 дол. США та передачі батькові позивача садової книжки та оригіналу Державного акту на її земельну ділянку площею 0,56 га. Після цього позивач та його батько почали користуватися цією ділянкою як своєю, сплачувати, в загальній сумі платежів за дві ділянки, до Садового товариства "Бджілка", Об`єднаного садового товариства "Чайка" членські внески, обгородили ділянку, провели туди воду та світло від будинкового лічильника. Садове товариство "Бджілка", а потім Об`єднане садове товариство "Чайка" було не проти цього і голос позивача та його батька, при голосуванні на загальних зборах, враховувався як голоси за дві ділянки № [NUMBER] і № 30. Заборгованості немає. При приватизації ділянки позивач зустрічався із заступником голови сільської ради і вона повідомила позивачу, що сільська рада знає про цю угоду, що батько позивача повідомив сільську раду про даний договір, і що сільська рада не проти цієї угоди купівлі-продажу та подальшої приватизації. Таким чином, позивач та його батько сумлінно користуються зазначеною земельною ділянкою з 2005 року. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити, не заперечував проти розгляду заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Представник Дачненської сільської територіальної громади в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з тим, що представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, тому суд, приймаючи до уваги згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №3693 від 22.03.2021 року. Після смерті батька, позивач звернувся з заявою до Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса для прийняття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи, в порядку спадкування після смерті батька, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.11.2021 року на 1/2 частку квартири, яка розташована в [ADDRESS] . Крім того, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2021 року, позивач також отримав від батька у спадок сажовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві приватної власності на нерухоме майно виданим Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області 26.08.2011 року, зареєстрованим 07.09.2011 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 34567237 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі: 12-с-І83, номер запису: 385. Садовий будинок складається в цілому з садового будинку під літерою «А», загальною площею 105,70 кв.м., літньою житловою площею 59,50 кв.м., та надвірних споруд: [ADDRESS] ; гараж, Г; літній душ, Д; сарай, Е; цистерна, І; огорожа, 1-3; розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у приватній власності. За життя батько позивача придбав у [PERSON] земельну ділянку, що підтверджується копією розписки складеної в присутності голови [PERSON] , згідно з якою [PERSON] прийняла від [PERSON] грошові кошти в розмірі 250 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] передала [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії ОД виданого Дачненською сільською радою народних депутатів 01.04.1996 року, який належав [PERSON] . Зазначена земельна ділянка, знаходиться на території об`єднаний кооператив «Чайка», садівниче товариство «Бджілка». Також відповідно до довідки від листопада 2024 року за вих. №92 виданої об`єднаним кооперативом «Чайка», встановлено, що [PERSON] , є членом об`єднаного садівничого кооперативу «Чайка», користується земельною ділянкою № [NUMBER] , загальною площею 0,55 та мешкає. Земельній ділянці присвоєно адресу: [ADDRESS] . Відповідно до копії членської книжки садовода №117 встановлено, що [PERSON] був членом СТ «Бджілка», Садового масиву «Чайка» з 27.10.1988 року. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , відповідно до копії спадкової справи, є його син [PERSON] .. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що за своє життя батько позивача - [PERSON] не оформив право власності на земельну ділянку площею 0,56 гектарів, розташовану на території Дачненської територіальної громади, позивач, через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на земельну ділянку, не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним право власності на земельну ділянку площею 0, 056 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved