Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CCNG-631266835 від 08.10.2019 у розмірі 36777,08 гривень. Позовна заява обгрунтована тим, що 08.10.2019 року між акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] укладено угоду № CCNG-631266835. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 08.10.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24 %. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Відповідно до Протоколу №2/2022 від 18.08.2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК», змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на повне найменування Банку українською мовою: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»; скорочене найменування Банку українською мовою: АТ «СЕНС БАНК». Надалі 17.05.2021 року укладено договір №2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №CCNG-631266835. У подальшому 18.05.2021 року укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №CCNG-631266835. Надалі 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №CCNG-631266835. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №CCNG-631266835. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №CCNG-631266835 від 08.10.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 36777,08 гривень, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 27149,16 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5641,07 гривень, заборгованість за пенею та/або штрафами - 3986,85 гривень. Ухвалою суду від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача до суду поступили пояснення, в якому він вказав, що сторона відповідача визнає позовні вимоги частково, а саме відповідачем не визнається вимога в частині стягнення із неї пені на користь позивача 3968,85 гривень, оскільки пеня не стягується з боржників під час дії воєнного стану. Також не визнається вимога про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 5641,07 гривень, оскільки позивач у позовній заяві неправдиво зазначає, що ця заборгованість утворилась на дату відступлення права вимоги, хоча фактично при відступленні права вимоги первісним кредитором АТ «Альфа-Банк» на користь ТОВ ФК «Флексіс» згідно договору від 17.05.2021 року заборгованості за процентами в розмірі 5641,07 гривень не було. Із доданої позивачем виписки по рахунку видно, що заборгованість за тілом кредиту визначено без урахування стягнутих із відповідача щомісячних платежів за розрахунково-касове обслуговування банківської карти, загальна сума яких за період з 09.10.2019 року до 17.05.2021 року склала 8103,92 гривень. Відповідно до положень ст.ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлення та стягнення з відповідача щомісячних платежів за розрахунково-касове обслуговування є незаконним. А тому зі заборгованості за тілом кредиту підлягають виключенню щомісячні платежі за розрахунково-касове обслуговування і ця заборгованість становить 19045,24 гривень (27149,16-8103,92). Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 3 зворот). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, представником відповідача подано клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.02.2026 року, є дата складення повного судового рішення 10.02.2026 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положенням ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кедитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Судом встановлено, що 08.10.2019 року відповідачем підписана Анкета-заява, якою підтверджено акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку (а.с. 24). Також [PERSON] надала до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 24 зворот), відповідно до умов якої тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту «Максимум готівка». Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень. Процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою встановлено в розмірі 24% річних. Із паспорта споживчого кредиту (а.с.25 зворот) вбачаються основні умовами кредитування, тип кредиту кредитування рахунку; мета кредиту споживчі цілі; спосіб та строки надання кредиту безготівковим шляхом; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на повний строк на умовах дотримання клієнтом умов договору; сума/ліміт кредиту -15000 гривень; максимальна сума кредиту 200 000 гривень; процентна ставка 24 % річних; тип процентної ставки фіксована; строк внесення платежу до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття платежу; сума щомісячного платежу 277 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка 5,5%. Порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості мінімум 50 гривень. Додаткові супутні послуги: послуги нотаріуса ні, послуги страховика ні; послуги оцінювача ні. Наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит; процентна ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 24%; пеня відсутня; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожен факт виникнення прострочки: 100 гривень в день виникнення прострочки та 300 гривень в разі якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів. Із виписки по рахунку за кредитною картою за період з 09.10.2019 року до 12.10.2023 року (а.с.27-30) вбачається, що відповідач використовувала надані їй кредитні кошти в сумі 15000 гривень та частково повертала отримані кошти. З наведеного вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У ч.1 ст.512 ЦК України закріплено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» 17.05.2021 року укладено договір факторингу №2 (а.с. 32-34), згідно з умовами якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку №1-1. Із додатку №1-1 до договору факторингу №2 від 17.05.2021 року (35) вбачається, що передано право вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» за договором до [PERSON] в розмірі 31 136,01 гривень, з яких 27149,16 гривень сума за основною заборгованістю та 3986,85 гривень пеня/штраф/неустойка. 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21 (а.с.37-39), відповідно до умов якого згідно кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку №1-1. Із додатку №1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року (41 зворот - 42) вбачається, що передано право вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» до ТОВ «Вердикт Капітал» за договором до [PERSON] в розмірі 31 136,01 гривень, з яких 27149,16 гривень сума за основною заборгованістю та 3986,85 гривень пеня/штраф/неустойка. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023 (а.с. 5-7), відповідно до умов якого фактор передав в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив фактору право вимоги до боржників зазначених у додатках №1 та №3. Додаковою угодою №6 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с. 9-10), внесено зміни до реєстру боржників №1. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 (а.с.13), ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв право вимоги до [PERSON] у розмірі 36777,08 гривень, з яких 27149,16 гривень сума за основною заборгованістю та 3986,85 гривень пеня, 5641,07 гривень заборгованість за процентами. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт переуступки права вимоги від первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», а в подальшому від ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» до ТОВ «Вердикт Капітал», від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором від 08.10.2019 року. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії. Із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 31) та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.31 зворот) станом на 10.01.2023 року та станом на 26.09.2025 року заборгованість [PERSON] складає 36777,08 гривень, з яких 27149,16 гривень сума за основною заборгованістю, 3986,85 гривень пеня, 5641,07 гривень заборгованість за процентами. Сторона відповідача не погоджується з таким розрахунком заборгованості посилаючись на те, що при відступленні права вимоги первісним кредитором АТ «Альфа-Банк» на користь ТОВ ФК «Флексіс» згідно договору факторингу від 17.05.2021 року, заборгованості за процентами в розмірі 5641,07 гривень не було, а також вважає, що зі заборгованості підлягають виключенню щомісячні платежі за розрахунково-касове обслуговування за період з 09.10.2019 року до 17.05.2021 року в сумі 8103,92 гривень, а пеня/штраф у розмірі 3986,85 гривень у період дії воєнного стану стягненню не підлягає. Із наведеним твердженням суд погоджується частково, а саме щодо нарахованої заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 5641,07 гривень слід зазначити, що, як вбачається з паспорта споживчого кредиту від 08.10.2019 року (а.с.25 зворот), строк кредитування становить 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на повний строк на умовах дотримання клієнтом умов договору. Заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 5641,07 гривень нарахована поза межами строку договору, що підтверджується навіть тим, що первісним кредитором станом на 17.05.2021 року не була нарахована та передана ця заборгованість наступному стягувачу, в зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в цій частині. З приводу нарахування заборгованості за розрахунко-касове обслуговування слід зазначити, що, як вбачається з виписки по рахунку за кредитною лінією (а.с.27-30) за період з 09.10.2019 року по 12.10.2023 року, до суми за основною заборгованістю в розмірі 27149,16 гривень включено заборгованість за тілом кредиту в сумі 12700 гривень (15000 гривеень -2300 гривень (сплачено відповідачем 14.11.2019 року та 14.01.2020 року), нараховані відсотки за користування кредитом та за овердрафт, нараховану щомісячну комісію за страховий пакет від нещасного випадку, нараховану щомісячну комісію за страховий пакет від фінансових ризиків, щомісячні платежі за розрахунково-касове обслуговування, плату за користування послугою СМС-інформування. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умовами договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем 08.10.2019 року, не передбачено нарахування витрат за розрахунково-касове обслуговування, при цьому позивачем не доведено, чи надавалися такі послуги за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. При цьому звертається увага, що, як вбачається з виписки по рахунку за кредитною лінією (а.с.27-30), з відповідача кожного місяця стягувалися кошти, як плату за користування СМС-інформування.Тому не підлягає стягненню сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 8103,92 гривень, яке згідно виписки по рахунку включено до заборгованості за тілом кредиту (27149,16 гривеень - 8103,92 гривень =19045,24 гривень). Суд не погоджується з твердженням сторони відповідача щодо того, що пеня/штраф у розмірі 3986,85 гривень у період дії воєнного стану стягненню не підлягає, оскільки умовами договору від 08.10.2019 року передбачено нарахування штрафу, розмір якого нараховано первісним кредитором не в період дії воєнного стану. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути вищевказаним договором заборгованість у сумі 23032,09 гривень (27149,16 - 8103,92 гривень =19045,24 гривень +3986,85 гривень пеня/штраф/неустойка=23032,09 гривень). У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1517,06 гривень (23032,09 *2422,40/36777,08). Крім того, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатапідлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послугпомічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та напідставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмірвитрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з наявним у матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] (а.с. 18-19), згідно зі п.4.1. договору визначено, що вартість послуг визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в акті надання юридичної допомоги визначеної додатком 2 до договору. Із витягу з акта № 12 про надання юридичної допомоги від 29.08.2025 року (а.с. 23 зворот), заявки на надання юридичної допомоги №38 (а.с.23) вбачається, що вартість послуги про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 13000 гривень. Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 12.09.2025 року (а.с. 22) перераховано 26000 гривень ФОП [PERSON] за договором про правову допомогу від 02.09.2024 року № 02-09/2024-3. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 року в справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, наданої позивачу, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. На підставі наведенного,

Outcome: approved