Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представника ТОВ «Свеа Фінанс» Паладич А.О. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1589255 від 19 лютого 2021 року в розмірі 22 797,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,20 грн. Представник позивача просила розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Позов обґрунтовано тим, що 19 лютого 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1589255. Договір було підписано електронним підписом відповідача, за допомогою одноразового ідентифікатора М905. [PERSON] було надано кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, надані відповідачкою. 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Додатку № 1 (реєстру боржників) від 08 лютого 2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на суму 22 797,00 грн. за договором № 1589255 від 19 лютого 2021 року. Відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконала. Не здійснила платежі для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора. Таким чином, відповідачка [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 22 797,00 грн.З яких, 7 000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 15 797,00 грн. заборгованість по відсотках. А тому представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: - договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1589255 від 19 лютого 2021 року, додаткові договори від 02 березня 2021 року, від 23 березня 2021 року, від 22 квітня 2021 року, від 22 травня 2021 року, графік платежів, паспорти споживчого кредиту, графік обчислення вартості кредиту, правила надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна», розрахунок заборгованості, довідка ТОВ «Українські платіжні рішення» від 04 березня 2024 року № 21454-0403, договір факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року, реєстр боржників № 1, статут та установчі документи ТОВ «Свеа Фінанс», довіреність, Відповідачка відзиву на позов не подала. Заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві представник позивача просила розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачка будь-яких заяв та клопотань суду не подавала. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень. Повідомлено відповідачку про розгляд справи в суді в тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади. Копію ували з додатками відповідачка отримала 06 січня 2026 року. Що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції. Будь-яких інших заперечень до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини встановлені Судом. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1589255. Договір було підписано електронним підписом відповідача, за допомогою одноразового ідентифікатора М905. [PERSON] було надано кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] , надані відповідачкою. Строк кредиту 29 днів. Стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Знижена процента ставка -1,90 % в день. Сума нарахованих процентів 3 857,00 грн. Разом 10 857,00 грн. Додатковими договорами від 02 березня 2021 року, від 23 березня 2021 року, від 22 квітня 2021 року, від 22 травня 2021 року строк кредиту продовжувався на 29 днів щоразу. Остаточна дата повернення кредиту та сплата процентів - 21 червня 2021 року. Процентна ставка - 1,90% в день. Факт переказу коштів в розмірі 7 000,00 грн. відповідачці [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «Українські платіжні рішення» від 04 березня 2024 року № 21454-0403. 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Додатку № 1 (реєстру боржників) від 08 лютого 2022 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на суму 22 797,00 грн. за договором № 1589255 від 19 лютого 2021 року. З яких 7 000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 15 797,00 грн. сума заборгованості по відсотках. Оцінка Суду Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунки заборгованості. Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачка погодилася на умови Договору, шляхом його підписання своїм електронним підписом, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами. Що вважається направленням позичальнику повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цих договорів. Суд вважає, що представник позивача надала належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачкою узятих на себе зобов`язань за договором щодо повернення фактично отриманих сум кредитних коштів та процентів. А тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаних Договорів відповідачка неналежно виконала договірні зобов`язання. Прострочила платежі, згідно з умовами договору та не повернула кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову в частині стягнення основної суми боргу. Щодо позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення відсотків за Договором, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги до відповідача, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, яка становить 15 797,00 грн. Відсотки нараховувались з 19 лютого 2021 року (дата укладення договору) по 19 вересня 2021 року. Договір № 1589255 укладався сторонами на 29 днів. Додатковими договорами від 02 березня 2021 року, від 23 березня 2021 року, від 22 квітня 2021 року, від 22 травня 2021 строк кредитування продовжувався ще по 29 днів. Кінцева дата повернення кредиту 21 червня 2021 року. Процентна ставка 1,90 % в день. Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає 7 000,00 грн., тоді як нарахованих відсотків 15 797,00 грн. Крім цього, відповідачкою було сплачено відсотки за користування кредитом в розмірі 12 133,00 грн. Що є непропорційно великою сумою компенсації (у два рази більше від вартості коштів отриманих в кредит), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Відповідно розрахунку заборгованості відповідачкою 02 березня 2021 року погашено заборгованість за відсотками в розмірі 1 596,00 грн., 23 березня 2021 року погашено заборгованість за відсотками в розмірі 2 793,00 грн., 19 квітня 2021 року- 11,00 грн., 22 квітня 2021 року 3 846,00 грн. 22 травня 2021 року - 3 857,00 грн. Станом на закінчення строку договору заборгованість відповідачки за відсотками складає 3 857,00 грн. Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 лютого 2021 року та додатковими договорами до Договору не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 21 червня 2021 року. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2021 року у розмірі 10 857,00 грн., а саме: 7 000,00 грн. сума боргу за тілом кредиту та 3 857,00 грн.- відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування (з моменту отримання кредиту та з врахуванням додаткових угод до Договору). Щодо стягнення відсотків в іншій частині, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу слід відмовити у стягненні з відповідачки заборгованості за відсотками поза межами визначеного строку кредитування. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (47,62%) в сумі 1 153,55 грн. (2 422,40 грн.* 47,62 % /100 %= 1 153,55 грн.).

Outcome: partial