Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 30 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7145325500, відповідно до умов якого позикодавець надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 51221,72 грн. строком на 36 місяців, під річні проценти 0,01%, щомісячні проценти 3,00 %, які вона зобов`язалася повернути у визначеній договором строк. Таким чином, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Проте, у порушення умов кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості. 17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу №171221, за яким право вимоги за кредитним договором №7145325500 від 30.03.2021 року відступлено АТ «ТАСКОМБАНК». Станом на 12.05.2025 року сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 70905,92 грн, з яких 43955,05 грн - заборгованість по тілу кредиту, 6,12 грн. - заборгованість по річних процентах та 26944,75 грн - заборгованість по щомісячних процентах, які позивач просить стягнути разом із понесеними судовими витратами. Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленою своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. Причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подавала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.03.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7145325500, за умовами якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 51221,72 грн. строком на 36 місяців; річні проценти- 0,01%, щомісячні проценти 3,00 % (а.с.8-9). 17.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу № 171221, за умовами якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с.17-27). З витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 7145325500 від 30.03.2021 року (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7145325500 від 30.03.2021, заборгованість [PERSON] станом на 12.05.2025 становить 70905,92 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 43955,05 грн., заборгованості по річним процентам 6,12 грн. та заборгованості по щомісячним процентам 26944,75 грн. (а.с.45-47). Як видно із банківської виписки по рахунку про рух коштів на картці, відповідачка отримала та користувалася кредитними коштами (а.с.31-43). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Статтею 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом було встановлено, що у порушення вимог закону та договору, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не спростувала, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Також, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved