Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), право власності на житловий будинок (загальною площею 91,8 кв.м, житлова 39,6 кв.м), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 жовтня 2000 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу став власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір було зареєстровано 24 жовтня 2000 р. Херсонським бюро технічної інвентаризації (Скадовська філія) за номером 2511, що підтверджується відбитком реєстраційного напису на договорі купівлі - продажу. Розпорядженнями начальника Каланчацької селищної військової адміністрації від 04 березня 2024 року № 12-од Про перейменування вулиць, провулків населених пунктів Каланчацької територіальної громади вулицю Зої Космодем`янської перейменовано на вулицю Незалежності. З метою подальшої реалізації прав власника щодо можливості звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором Позивач звернувся із заявою від 19.09.2025р. за реєстраційним номером 68984977, через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора №81099161 від 30 вересня 2025р. йому було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Каланчацька селищна військова адміністрація Скадовського району Херсонської області в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю з огляду на таке. 19 жовтня 2000 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу став власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір було зареєстровано 24 жовтня 2000 р. Херсонським бюро технічної інвентаризації (Скадовська філія) за номером 2511, що підтверджується відбитком реєстраційного напису на договорі купівлі - продажу. Позивач звернувся із заявою від 19.09.2025р. за реєстраційним номером 68984977, через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На підставі рішенням державного реєстратора №81099161 від 30 вересня 2025р. йому було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення реєстрації у електронних та паперових носіях та неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права. У ході воєнної агресії російської федерації, с-ще Каланчак окуповано з 22 лютого 2022 року. Розпорядженнями начальника Каланчацької селищної військової адміністрації від 04 березня 2024 року № 12-од Про перейменування вулиць, провулків населених пунктів Каланчацької територіальної громади вулицю Зої Космодем`янської перейменовано на вулицю Незалежності. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013р., а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим законом, та/або у разі, якщо відповідно документи не були подані заявником. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачам вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивачів до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок. Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачам, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів позивачів, які на законних підставах володіють належним їм нерухомим майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved