Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу із [PERSON] , в порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України В обґрунтування вимог вказала, що вироком Нововолинського міського суду від 06 вересня 2024 року у справі №165/713/23 [PERSON] засуджений до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі. Покарання відбуває у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор». З моменту засудження чоловіка стосунки розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Шлюбні стосунки не підтримують, сімейне життя не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування, а тому вважає, що примирення та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання заявлених вимог та слухання справи у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження. Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 06 вересня 2024 року №165/713/23 [PERSON] визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Даними довідки Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» №Сі/82/4 від 14 березня 2025 року [PERSON] відбуває покарання у ДУ «Луцький слідчий ізолятор». Згідно ч.3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами 3, 4 ст. СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладені позивачем обставини, з огляду на позицію [PERSON] , який не згодний на розірвання шлюбу, однак засуджений до позбавлення волі, перебуває в місцях позбавлення волі, що унеможливлює ведення спільного життя, шлюбні відносини фактично припинилися, збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved