Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

27.10.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості 18444,73 грн., судового збору 2422,40 грн та витрат на правову допомогу 9000,00 грн. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2025 справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 02.12.2025 матеріали справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 року визначено головуючим суддею Гаврасієнко В.О. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 09 грудня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 555162038309, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму 5000,00 грн., на строк 30 календарних днів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кредит та сплати проценти за користування кредитом. 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555162038309. Крім того, 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 4846441, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кредит у розмірі 5000 грн. на строк 20 календарних днів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 26 липня 2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір відступлення прав вимоги №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3263087. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №555162038309 від 09 грудня 2021 в розмірі 5636,33 грн., з яких: 1676,00 грн. - основна сума боргу; 3010,33 грн. - відсотки; заборгованість за договором про споживчий кредит № 4846441 від 23.07.2021 року в розмірі 12808,40 грн., з яких: 5000,00 грн. - основна сума боргу; 7808,40 грн. - відсотки. Зазначає, що загальний розмір заборгованості становить 18444,73 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 6676,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10818,73 грн, заборгованість за комісіями 950,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору, та понесені витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказував про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 09 грудня 2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики № 555162038309, відповідно до якого ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» надало відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності грошові кошти в сумі 5000,00 гривень на строк 30 календарних днів Вказані документи підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 0794, який було надіслано на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1.1. договору встановлено, що сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: стандартна процентна ставка, фіксована 2,60% на день від суми позики застосовується у межах надання позики, зазначеної у пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав у пп. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки та у межах періоду прострочення, що застосовується відповідно абз.2 част.1 ст. 1048 ЦК України (п. 1.1.1.1-1.1.1.2). Додатком № 1 до договору позики №555162038309 від 09.12.2021 року є графік платежів, додатком №2 до договору позики №555162038309 від 09.12.2021 є розрахунок вартості кредиту, який складає 5000 грн тіло кредиту + 3287,70 грн відсотки за користування кредитом. ТОВ Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» свої зобов`язання за договором позики №555162038309 від 09.12.2021 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 5000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.02.2024 року, що міститься в матеріалах справи. 18 грудня 2023 року ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №18/12-2023 у відповідності до умов якого ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» зобов`язується відступити за плату право грошової допомоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія», і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 22 грудня 2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №555162038309 від 09.12.2021 року, в сумі 12808,40 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн. - основна сума заборгованості, 7808,40 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, 23 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №4846441 (індивідуальна частина) шляхом підписання кредитного договору відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Факт ідентифікації особи позичальника та надання йому відповідного одноразового ідентифікатора «Z73516» шляхом надсилання на номер телефону [NUMBER] , підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до п.п. 1.2-1.4 договору, кредит в розмірі 5000,00 грн. у валюті Українська гривня, надається строком на 20 днів з 23 липня 2021 року до 12 серпня 2021 року. За пунктом 1.5.2 проценти за користування кредитом: 2500,00 грн. які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків до фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.5.1. зазначено комісія за надання кредиту 950,00, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2. нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Згідно п.2.3.1.1 договору, пролонгація на пільгових умовах здійснюється таким чином: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством (далі-Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 2.3.1.2. договору, пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором №4846441 від 23 липня 2021 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] [NUMBER] , що підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Елаєнс» від 23 липня 2021 року, котра міститься в матеріалах справи. 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу, №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №4846441 від 23 липня 2021 року, в сумі 5636,33 грн., яка складається з наступного: 1676,00 грн. - основна сума заборгованості, 3010,33 грн. - заборгованість за відсотками, 950,00 - заборгованість за комісією. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Щодо заборгованості за кредитним договором №555162038309 від 09.12.2021 року, то зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна компанія» та [PERSON] 09 грудня 2021 року уклали в електронній формі договір позики № 555162038309, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором одноразовим паролем «0794», направленим товариством на телефонний номер відповідача. Після закінчення строку кредитування (30 днів, 07.01.2022 року) [PERSON] не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом. Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Первісний кредитор та [PERSON] встановили строк кредитування за кредитним договором 30 днів (до 07.01.2022 року). Новий кредитор просить стягнути з [PERSON] за договором позики №555162038309 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Доказів щодо продовження строку кредитування за взаємною згодою сторін матеріали справи не містять. На день закінчення строку кредитування (07.01.2022 року) розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами склав 8287,70 грн. (5000 грн.+3287,70 грн.). З огляду на вищезазначене, зважаючи на погоджений строк кредитування за кредитним договором 30 днів (до 07.01.2022 року), за пунктом п.1.1. кредитного договору, із відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту 5000 грн. та відсотки в сумі 3287,70 грн, а всього 8287,70 грн. Разом з тим з врахуванням пролонгації кредитного договору №3263087 від 21.12.2021 року укладеного між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , яка передбачена його умовами, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №3263087 від 21.12.2021 року у розмірі 5636,33 грн. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за договором позики №555162038309 від 09.12.2021 року у сумі 8287,70 грн., за договором про споживчий кредит №4846441 від 23 липня 2021 року, в сумі 5636,33 грн, у загальному розмірі 13924,03 грн. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). За подання позовної заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило 2422,40 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 75,49 %, із [PERSON] підлягає стягненню 1 816,80 грн. судового збору на користь позивача. Також у позовні заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» від 01 листопада 2023 року; заявку на надання юридичної допомоги № 661 від 01 вересня 2025 року (на загальну суму 9000 грн 00 коп.); витяг з Акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року. Вказані докази у сукупності доводять наявність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Водночас, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог на 75,49 % суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6794,10 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial