Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру. Позовна заява обґрунтована тим, що спірна квартира [ADDRESS] була надана житлово-будівельним кооперативом [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб, у тому числі його дружині [PERSON] та сину [PERSON] , з виплатою пайового внеску в повному обсязі під час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі. Позивачі зазначають, що пай за кооперативну квартиру було сплачено повністю до 01 липня 1990 року, у зв`язку з чим право власності на неї виникло в силу закону та не потребувало отримання окремого правовстановлюючого документа чи державної реєстрації. Після розірвання шлюбу між подружжям пай було поділено у рівних частках, унаслідок чого кожному з них належала 1/2 частка квартири. Після смерті [PERSON] його частка у квартирі увійшла до складу спадщини, спадкоємцем за законом якої є його син - [PERSON] . Водночас, позивачі позбавлені можливості оформити свої права у позасудовому порядку через відсутність документів про реєстрацію права власності та припинення діяльності житлово-будівельного кооперативу. У зв`язку з цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а державним реєстратором - у проведенні державної реєстрації права власності. Зазначені обставини, на думку позивачів, порушують їхні майнові права та зумовлюють необхідність судового захисту шляхом визнання права власності на відповідні частки спірної квартири. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року справа прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачі у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Просила задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Судові витрати просила залишити за позивачами. Представник Вінницької міської ради у судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо задоволення позовних вимог. Просив судові витрати, у разі задоволення позовних вимог, залишити за позивачем. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант» № 1047 від 13.10.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 31.01.1975 та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант» №1066 від 04.07.2024 за адресою [ADDRESS] постійно проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №Ж-Д-0003327 від 23.10.2025 за адресою [ADDRESS] постійно проживають [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] 01.04.2008 вибув. Згідно з архівною довідкою №3/19/39386/01-19 від 15.07.2025 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів трудящих № 754 від 02.11.1974 затверджено Список членів ЖБК № 42, відповідно до якого [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб, а саме: він, дружина [PERSON] та син [PERSON] 1973 року народження, видано ордер на заселення двокімнатної квартири [ADDRESS] , з обов`язковою сплатою пайового внеску у розмірі 40 відсотків від вартості квартири. З цієї ж архівної довідки встановлено, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради №104 від 07.02.1980 створено Укрупнений житлово-будівельний кооператив № 2, до якого для подальшого обслуговування та експлуатації передано вказаний житловий будинок, а на рахунок кооперативу вносилися пайові внески з погашення кредиту та плата за житлово-комунальні послуги. Відповідно до архівної довідки Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради № 3/19/50722/01-19 від 30.07.2024 встановлено, що у справі ЖБК № 42 відсутні відомості про загальну вартість квартири [ADDRESS] , суму пайового внеску у розмірі 40 відсотків та суму довгострокового кредиту, одночасно підтверджено факт надання вказаної квартири [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб. Обов`язковий пайовий внесок, 40% від вартості квартири, [PERSON] сплатив до 20.08 1973 року, протокол загальних зборів членів ЖБК № 42 від 13 серпня 1973 року № 1, в разі несплати підлягав би виключенню з кооперативу без додаткового попередження по рішенню правління і загальних зборів членів ЖБК № 42. Крім цього, в архівній довідці вказано, що 12 вересня 1973 року [PERSON] було надано довгостроковий кредит терміном на 15 років для щомісячного погашення кредиту рівними частками. Після заселення будинку по [ADDRESS] ) він був переданий для подальшого обслуговування і експлуатації в Будинкоуправління кооперативів. Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 07 лютого 1980 року № 104 було створене Укрупнений житлово-будівельний кооператив № 2 (УЖБК № 2) для обслуговування житлово-будівельних кооперативів в мікрорайоні «Вишенька». Будинок [ADDRESS] ) був переданий для подальшого обслуговування і експлуатації в УЖБК № 2. На рахунок УЖБК № 2 вносились пайові внески з погашення кредиту, оплата за житлово- комунальні послуги і таке інше. Таким чином, [PERSON] та Позивач 1 як подружжя були членами житлово-будівельного кооперативу № 42 (далі ЖБК № 42) м. Вінниці. Згідно із довідкою КП «ВМБТІ» №4851 від 01.08.2023 повідомлено, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №6195 на квартиру [ADDRESS] станом на 29.12.2012 реєстрація права приватної власності не проводилась. А згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №936 на будинок [ADDRESS] реєстрація права власності в цілому на будинок проведена ЖБК №42 (УЖБК-2) на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №594 від 14.11.1985. Згідно з відповіддю ГУ ДПС у Вінницькій області № 03.3-08/255-25 від 18.08.2025 встановлено, що станом на 14.08.2025 суб`єкт господарювання з назвою Управління житлово-будівельного кооперативу № 2 в ЄДРПОУ не значиться. Рішенням Ленінського районного народного суду від 24.04.1987 у справі № 2-743/1987 розділено пай у УЖБК № 2 по квартирі [ADDRESS] з визначенням прав сторін за згодою, а саме: за [PERSON] та [PERSON] визнано по 2164 руб. 70 коп. кожному, а також визнано за [PERSON] право на переважний вступ до кооперативу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2008 встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно з довідкою про коло спадкоємців № 1975/0214 від 07.11.2025 наданою Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою державним нотаріусом Сушицькою А.О. встановлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 867/2008, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] . Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1974/02-31 від 07.11.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно. Відповідно до рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви №79525948 від 19.06.2025 зупинено розгляд заяви до усунення обставин, а саме до надання заявником довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску на квартиру у повному обсязі. Відповідно до рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80732192 від 08.09.2025 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру у зв`язку з ненаданням довідки про членство в кооперативі та сплату пайового внеску у повному обсязі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно зі ст. 137 ЖК Української РСР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР. Відповідно до п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року визначено, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно- будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником нього майна. Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражною чи іншого кооперативу або товариства. Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71). За змістом ч. 2, 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. 1 та п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівниціво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Аналізуючи викладені норми, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року зазначено, що у разі смерті члена житлово- будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна. За таких обставин, враховуючи викладене, на момент набуття права власності [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру, законодавством не було передбачено обов`язку видати свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язку державної реєстрації права власності на таку квартиру. Оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , свого часу набув на законних підставах право власності на частку зазначеної квартири, вона входить до складу спадкового майна. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд виходить з того, що спірна квартира була набута подружжям під час перебування у шлюбі шляхом повної сплати пайового внеску до житлово-будівельного кооперативу. За правовою природою такі правовідносини свідчать про виникнення у членів кооперативу права власності на квартиру з моменту повного внесення паю, незалежно від подальшого оформлення чи реєстрації такого права. Поділ пайового внеску між подружжям у судовому порядку підтверджує наявність у кожного з них окремої, визначеної частки у праві власності на квартиру. Таким чином, [PERSON] належить 1/2 частка спірної квартири на праві власності, яка не припинилася у зв`язку зі смертю колишнього чоловіка. Інша 1/2 частка квартири, яка належала [PERSON] , після його смерті увійшла до складу спадкового майна. Оскільки спадкоємцем за законом є його син - [PERSON] , саме за ним підлягає визнанню право власності на зазначену частку квартири. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій зумовлені виключно відсутністю документального підтвердження зареєстрованого права власності, а не відсутністю самого права. Суд вважає, що такі обставини не можуть позбавляти позивачів належних їм майнових прав. Неможливість отримання необхідних довідок у житлово-будівельному кооперативі, який фактично припинив свою діяльність, свідчить про відсутність у позивачів реального альтернативного способу захисту своїх прав, окрім звернення до суду. З урахуванням встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та необхідності забезпечення реального захисту прав співвласника та спадкоємця, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири та визнання за [PERSON] права власності на іншу 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом. Судові витрати позивачі просили залишити за ними.

Outcome: approved