Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

03 грудня 2025 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Шульженко З.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з централізованого опалення, гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.05.2021 року по 31.10.2025 року на загальну суму 57043,68 гривень, а також судові витрати у розмірі судового збору 2422,40 гривень. В обґрунтування позову вказано, що не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між споживачем та концерном, останній здійснював під час виникнення спірних правовідносин у період з 01.05.2021 року по 31.10.2025 року та продовжує надавати за місцем знаходження нерухомого майна відповідача: [ADDRESS] , послуги з постачання теплової енергії. З 01.11.2021 року між концерном та відповідачем укладений типовий індивідуальний договір №603102339 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте остання неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 09 січня 2026 року відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов до концерн «МТМ», в якому просить суд: визнати протиправними дії концерну «МТМ» щодо безпідставних нарахувань [PERSON] за неспожиту та невикористану теплову енергію та гарячу воду за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати концерн «МТМ» скасувати безпідставну та незаконну заборгованість та припинити здійснювати безпідставні та незаконні нарахування грошових платежів за неіснуючі та неотримані [PERSON] послуги, анулювати незаконні нарахування за адресою: [ADDRESS] ; провести по справі виїзне судове засідання з метою огляду квартири [ADDRESS] та під`їзду, у якому знаходиться квартира; в порядку ч.1 ст. 93 ЦПК України поставити 9 запитань концерну «МТМ». Ухвалою судді від 12 січня 2026 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів, до спільного розгляду з первісним позовом концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зустрічний позов [PERSON] до концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів повернуто відповідачці [PERSON] . Відзив на позов [PERSON] не подавала. Сторони були сповіщені про місце, дату й час розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також відповідним повідомленням на офіційному веб-сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно. Про розгляд справи повідомлялась як за місцем надання послуг, так і за вказаною нею особисто адресою фактичного проживання. У визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала. За таких обставин, відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст.247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на відсутність договору між відповідачем та концерном, останній здійснював, у період виникнення спірних правовідносин з 01.05.2021 року по 31.10.2025 року та продовжує надавати за адресою місця знаходження нерухомого майна відповідача: [ADDRESS] , послуги з постачання теплової енергії. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. 02 жовтня 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. З 01.11.2021 року між концерном «МТМ» та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір №603102339 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.05.2021 по 31.10.2025 концерном «МТМ» були надані, а відповідачем за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. У відповідності до п.5 ч.3 ст. 20, п.5 ч.2 ст. 7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року та №2189-VIII від 09.11.2017 року відповідно (далі Закони України №1875-IV, №2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України,п.10 ч.1 ст. 7 Закону України №417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ч.1 ст. 9 Закону України№2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачем, зобов`язання зі сплати спожитих послуг остання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 57043,68 гривень, що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушив встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, 2422,40 гривня судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved