Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

01.06.2025 ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №255773539 від 18.02.2022 у розмірі 17 684,57 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 18.02.2022 [PERSON] уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 255773539 на суму 13900 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, а відповідач в порушення зобов`язання свій обов`язок не виконав, у зв`язку з чим утворилась зазначена заборгованість. Право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а у подальшому від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» згідно умов відповідних договорів факторингу, укладених між цими товариствами. Відзив на позовну заяву не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 18.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 255773539 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 27000 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти на банківську картку випущену на ім`я [PERSON] в розмірі 13900 грн., що підтверджується наданою АТ« Сенс Банк» інформацією. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжено додатковими угодами від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26, від 31.12.2021 № 27, від 31.12.2022 № 31, 31.12.2023 № 32. З урахуванням зазначених додаткових угод дія договору факторингу була продовжена до 31.12.2024. З витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором № 255773539. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ ««Таліон Плюс» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії вказаного договору продовжений додтковими угодами №2 №3 до 30.12.2024. З витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 слідує, що до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 255773539. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 08/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача. Згідно витягу з реєстру боржників від 08.07.2025 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] , за кредитним договором № 255773539. Сума заборгованості [PERSON] , за кредитним договором підтверджується випискою з особового рахунку та розрахунками заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Надані договори відступлення прав вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 255773539 до позивача у справі. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. покладається на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 29.05.2025, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг. Отже, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved