Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить усунути відповідача від права на отримання свого сина [PERSON] , який є зниклим безвісти за особливих обставин. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона та відповідач є батьками сина [PERSON] , який є військовослужбовцем і на даний час рахується зниклим безвісти за особливих обставин. Відтак позивач та відповідач, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», мають право на отримання грошового забезпечення свого сина. Однак відповідач ухилявся від утримання сина, не сплачуючи аліменти. У зв?язку з цим він не має права на отримання його грошового забезпечення відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК України, яку можна застосувати в даному випадку, як аналогію права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з вищевказаних підстав. Крім того представник позивача пояснила, що в даному випадку, як аналогію закону, можна застосувати і пункт 2 статті 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до якого у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя. Відповідач та його представник позов не визнали. Представник відповідача пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача не говорить про те, що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню вина. Він його виховував, утримував, та надавав кошти готівкою як сину, так і його матері. Відповідач пояснив, що коли син навчався в училищі на повара, то він його забезпечував, підтримував продуктами харчування. Атестат сина і всі його документи про навчання знаходяться у нього, а не у матері. Коли він працював в кафе «Асторія» до пізньої пори, то він залишався ночувати у відповідача. Відповідач надавав йому допомогу і тоді, коли він служив. Представник військової частини [NUMBER] подав пояснення щодо позову в яких вказав, що оскільки [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню вина то він не має права на отримання його грошового забезпечення. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками сина [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, який здійснений Малинським районним відділом державної виконавчої служби, відповідач повинен був сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі частки своїх доходів, але аліменти не сплачував (а.с. 9-10). За період з березня 1998 року по січень 2015 року він допустив заборгованість у розмірі 83624 гривні 36 копійок. В той же час згідно довідки про нараховану заробітну плату та утримані аліменти відповідач з вересня 2000 року по грудень 2001 року працював у КП «Папірбуд» і йому була нарахована заробітна плата в розмірі 3209 гривень 39 копійок (а.с. 131). З даної заробітної плати з відповідача були стягнуті аліменти в розмірі 947 гривень 23 копійки. Згідно листа Малинського управління Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості № 0652OUT-2405-25 від 24.11.2025 року відповідач [PERSON] перебував на обліку з 20.12.2004 року. Статус безробітного надано з 27.12.2004 року. Допомога по безробіттю не призначалась. З 28.01.2005 року припинено реєстрацію у зв?язку з невідвідуванням центру зайнятості (а.с. 223). В той же час свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач надавав матеріальну допомогу своєму сину, придбаваючи йому одяг та надаючи йому грошові кошти під час навчання. Також він підтримував матеріально свого сина і під час несення ним військової служби. Таким чином суд вважає, що позивач не довела той факт, що відповідач ухилявся від утримання свого сина. Сам по собі факт наявності заборгованості зі сплати аліментів не може свідчити про ухилення відповідача від утримання сина. Відповідно до сповіщення [INFO] № 1544 від 26.04.2024 року солдат [PERSON] [INFO] , помічник гранатометника військової частини [NUMBER] , 24.04.2024 року зник безвісти при виконанні завдань по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Красногорівка Донецької області (а.с. 15). В даному випадку, відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону). У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Таким чином, за умови дотримання порядку виплати грошового забезпечення зниклих безвісти військовослужбовців, позивач та відповідач мають право на отримання грошового забезпечення свого сина [PERSON] . Порядок виплати грошового забезпечення встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти». Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також пункту 6 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» грошове забезпечення військовослужбовця не виплачується батькам військовослужбовців, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені. Згідно статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Однак в даному випадку суд не може застосувати за аналогією абзац 2 частини 3 статті 1224 ЦК України відповідно до якого: «не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом», а також пункт 2 статті 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до якого: «у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя», оскільки аналогія закону та аналогія права застосовуються у разі, якщо цивільні відносини не врегульовані цим ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором. В даному випадку відносини щодо виплати грошового забезпечення батькам військовослужбовця чітко врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти». Дані нормативні акти не передбачають відмову у виплаті грошового забезпечення батькам, які ухилялись від утримання військовослужбовця. Крім того позивач не довела факт ухилення відповідача від утримання свого сина. За таких обставин суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позову. Також суд не відшкодовує позивачу судові витрати, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed