Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] через представника - адвоката Кушнеренка Є.Ю. звернулася до суду із позовом, у якому просить встановити факт, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період із 12.01.2024 до 21.02.2025. Позов аргументовано тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . 12.01.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, але фактично після розлучення подружжя продовжило жити однією сім`єю у будинку позивачки в [ADDRESS] . За час проживання однією сім`єю, як чоловік і дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили у колі рідних та друзів. [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України. 21.02.2025 під час виконання військового обов`язку в районі с. Улакли Покровського району Донецької області [PERSON] зник безвісти. Встановлення факту проживання однією сім`єю позивачці необхідно для отримання пільг від держави, оскільки звернувшись до військової частини з метою отримання виплат за зниклого безвісти чоловіка, їй відмовлено у здійсненні таких та повідомлено, що цивільні дружини не включені до переліку членів сім`ї військовослужбовця, які можуть отримувати частку його грошового забезпечення. Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Гордієць В.С. подано відзив на позов, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування зазначає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2024, яке набрало законної сили 12.02.2024. Вказаним рішенням суду було установлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а подружні відносини припинилися більше року тому. В письмових заявах від 18.12.2023 поданих сторонами до суду також підтверджується, що сторони просять розірвати шлюб. Тому очевидним є встановлення судом обставин припинення подружніх відносин між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] був призваний на військову службу 08.11.2024 [INFO] , служба за мобілізацією. З 23.11.2024 по 03.01.2025 перебував на військових навчаннях у в/ч [NUMBER] , а з 10.01.2025 зарахований до списків військової частини [NUMBER] на посаду солдата резерву [NUMBER] запасної роти військової частини [NUMBER] та переміщений на посаду стрільця-снайпера 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] . 30.01.2025 призначений на посаду командира 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] . 16.02.2025 вибув до підпорядкування командира ОТУ '' [INFO] '' ОСУВ '' [INFO] '' (з метою виконання бойових (спеціальних) завдань. Близькими родичами [PERSON] вказав: син - [PERSON] , мати - [PERSON] та сестра - [PERSON] , що підтверджується Актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025. З цього вбачається, що [PERSON] особисто не виявив бажання вказати позивачку [PERSON] до кола близьких родичів. [INFO] під час виконання бойового завдання [PERSON] зник безвісти в районі с. Улакли Покровського району Донецької області. 24.02.2025 відповідачка звернулася до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за фактом зникнення безвісти її сина - [PERSON] , військовослужбовця ЗСУ. Після мобілізації з 08.11.2024 по день зникнення 21.02.2025 [PERSON] не проживав разом з [PERSON] , вони не вели спільного господарства. Він постійно був зареєстрований разом з відповідачкою в [ADDRESS] . Із позивачкою підтримував зв`язок тому, що в них є спільний син [PERSON] . Для зустрічі батька та сина [PERSON] привозила спільного сина [PERSON] у військову частину. Таким чином, відповідачка вважає, що позивачкою не доведено факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 12.01.2024 до 21.02.2025. У відповіді на відзив представник позивачки зазначив, що твердження відповідачки у відзиві про те, що [PERSON] не проживав після розлучення з [PERSON] спростовується особистим листуванням та телефонними дзвінками між позивачкою та [PERSON] . У зазначених повідомленнях простежується постійна комунікація побутового характеру, узгодження сімейних питань та взаємна участь у повсякденному житті. Крім того, у листуванні відображено щирі особисті стосунки, наявність емоційної прив`язаності, взаємної турботи та підтримки, що підтверджує існування тісного емоційного зв`язку та почуттів, характерних для подружніх стосунків. У довідці, виданій Бутівським старостинським округом №1 Городнянської міської ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.02.2025 вказана інформація, що [PERSON] проживав разом зі співмешканкою [PERSON] . Оскільки пара проживали разом, то всі документи чоловіка знаходяться у розпорядженні [PERSON] та копії додані до позовної заяви, що також підтверджує факт спільного проживання. Відповідачка зазначає, що близькими родичами [PERSON] вказав: сина [PERSON] , матір [PERSON] та сестру [PERSON] , що підтверджується Актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025. Крім того, наголошує, що її син особисто не виявив бажання вказати позивачку [PERSON] до кола близьких родичів. Однак, згідно копії облікової картки військовослужбовця [PERSON] , членами його родини зазначено дружину [PERSON] та дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: [PERSON] - 2010 року народження, [PERSON] - 2011 року народження, [PERSON] - 2013 року народження. Позивачка систематично звертається до різних установ та організацій, які здійснюють діяльність з розшуку осіб, зниклих безвісти. Направляє звернення та листи щодо чоловіка на сторону держави-агресора через Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими, бере участь у зустрічах із представниками Міжнародного комітету Червоного Хреста та інших відповідних організацій. Зазначені дії свідчать про постійні спроби позивачки встановити зв`язок із чоловіком та з`ясувати його долю, зокрема щодо можливого перебуванні у полоні. Водночас зі сторони матері та сестри будь-які активні дії, спрямовані на його розшук або встановлення місцезнаходження, відсутні. Представником відповідачки - адвокатом Гордієць В.С. подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що твердження представника позивачки про те, що [PERSON] із [PERSON] увесь час були зареєстровані та жили разом до останнього дня за адресою: [ADDRESS] , в будинку належному позивачці, не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] був зареєстрований разом з відповідачкою в [ADDRESS] . Довідку органу місцевого самоврядування від 24.02.2025 про факт спільного проживання не можна приймати до уваги, оскільки в ній не вказано з якого саме періоду було фактичне проживання [PERSON] та [PERSON] , а також на підставі яких доказів було встановлено фактичне проживання. З 2023 року по лютий 2024 рік [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Працював неофіційно в с. Вертіївка, періодично навідував сина. З лютого по листопад 2024 року він проживав та працював не офіційно в м. Чернігів. В той період він проживав у гуртожитку. До позивачки приїздив виключно для зустрічі з сином, якого дуже любив і намагався забезпечити його всім необхідним та приділити йому як найбільше уваги. Особисте листування та телефонні дзвінки не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Документи [PERSON] перебувають у позивачки тому, що після того як відповідачка [PERSON] отримала сповіщення про зникнення безвісти сина [PERSON] , вона перебувала і перебуває у тяжкому психоемоційному стані, і коли їй надійшли його особисті документи з військової частини, з нею зв`язалася позивачка з проханням надіслати їй отримані документи для сина [PERSON] . Відповідачка без вагань переслала позивачці документи. Тому перебування особистих документів [PERSON] в розпорядженні позивачки не підтверджує факт їх спільного проживання. Від заінтересованої особи, Міністерства оборони України, надійшли письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, подані докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Від заінтересованої особи, військової частини [NUMBER] , заяв по суті справи не надійшло. Ухвалою судді 24.11.2025 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду 13.01.2026 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кушнеренко Є.Ю. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив і просили їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що просить встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме з 12.01.2024, так як ця дата є датою ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ними. Щодо наведених у рішенні суду про розірвання шлюбу доводів, якими обгрунтовувалися її позовні вимоги, про те що подружні відносини припинилися більше року і вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, то такі обставини дійсності не відповідали. Насправді, коли вона звернулася до суду у Городні, то бажала шлюб розірвати через те, що на той час взаємовідносини з [PERSON] погіршилися. Працівник суду їй допомогла скласти позовну заяву і надиктувала їй зміст позову. З кінця 2023 року орієнтовно до лютого 2024 року [PERSON] проживав у Вертіївці у матері, де також підробляв неофіційно на роботах із металобрухтом, та приїздив періодично до сім`ї у Бутівку. Приблизно з лютого 2024 року до кінця весни - початку літа 2024 року проживав з нею і сином у Бутівці. Орієнтовно з кінця весни - початку літа 2024 року і до призову у листопаді 2024 року 1-м (Городнянським) відділом Чернігівського РТЦК на військову службу по мобілізації працював вахтовим методом не офіційно на пилорамі у Чернігові, тривалість вахти 2 тижні, та 2 тижні час відпочинку. У період вахти проживав у Чернігові у гуртожитку в мікрорайоні "Масани", а у дні відпочинку приїздив у Бутівку до сім`ї, де вів з нею господарство, мав спільний побут, робив ремонт. Так, домовлявся за виконання робіт з буріння і облаштування свердловини на воду, і вона платила за роботу, а він придбав насосну станцію. Під час приїздів до сім`ї у Бутівку, як у період підробітків у Вертіївці, так і у період роботи у Чернігові, надавав їй зароблені гроші та фінансово брав участь в утриманні сім`ї, хоча документальних доказів цього немає, так як був готівковий обіг. За місцем проживання до будинку у Бутівці з комунальних послуг надається постачання електроенергії, за що сплачувала вона. У спірний період часу вона займалася вдома по господарству. Після мобілізації, допоки [PERSON] не отримував грошового забезпечення, вона йому перераховувала грошові кошти на картку. Коли [PERSON] почав отримувати грошове забезпечення, він перераховував їй на карту гроші, а інколи - його співслужбовці, яким він кошти надавав готівкою. Під час проходження [PERSON] базової військової підготовки одного разу приїздила з сином провідувати його. Особисті документи [PERSON] зберігалися у будинку у Бутівці, безпосередньо їй він їх передав перед вибуттям на схід. Після вибуття [PERSON] для виконання бойових завдань, спілкувалася з ним по телефону, він їй надав контактні дані відповідальних осіб військової частини. Про зникнення безвісти [PERSON] їй по телефону [INFO] повідомив його брат, так як сповіщення про це прийшло за місцем реєстрації [PERSON] на адресу його матері. Комунікувала з представниками військової частини та відповідачкою щодо того, кому військова частина має надіслати його особисті речі. Зрештою, такі речі були надіслані поштою їй, зі згоди відповідачки. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Гордієць В.С. у задоволенні позову просила відмовити з підстав, наведених у відзиві і запереченнях на відповідь на відзив. Наполягала на недоведеності наданими позивачкою доказами наявності у взаємовідносинах між позивачкою і [PERSON] у спірний період усіх ознак, притаманних подружжю, зокрема спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків. Представник заінтересованої особи, Міністерства оборони України, у поданих до суду 02.02.2026 поясненнях просив розгляд справи проводити за участю представника Міністерства оборони України, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції чи про відкладення розгляду справи не подав. Про розгляд справи Міністерство оборони України повідомлено згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». Представник заінтересованої особи, військової частини [NUMBER] , у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції чи про відкладення розгляду справи не подав. Про розгляд справи військову частину [NUMBER] повідомлено згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». Заслухавши пояснення і доводи позивачки [PERSON] , представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає у с. Бутівка Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 15, 25). [PERSON] зареєстрований у с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області (а.с. 25). 20.07.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Городнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 23). [INFO] у шлюбі в них народився син [PERSON] , про що надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 24). Подружжю [PERSON] відділом культури, сім`ї, молоді та спорту Городнянської міської ради 02.01.2023 видано посвідчення багатодітної сім`ї зі строком дії до 09.06.2029 (а.с. 22). Згідно записів у військовому квитку за 10.08.2023 [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як такому, що має на утриманні троє і більше дітей віком до 18 років (а.с. 18). 12.02.2024 набрало законної сили рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у справі № 732/1697/23, яким шлюбу між позивачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 27-28). 08.11.2024 медичною комісією при [INFO] [PERSON] визнаний придатним до військової служби, як слідує із записів військового квитка (а.с. 19). 11.11.2024 [PERSON] [INFO] призваний до ЗСУ, згідно записів облікової картки (а.с. 62 зворот). [PERSON] на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 10.01.2025 №10 зарахований до списків особового складу (а.с. 57 зворот) та наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 30.01.2025 №30 призначений на посаду командира 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] , і відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 16.02.2025 №49 вибув до підпорядкування командира ОТУ '' [INFO] '' ОСУВ '' [INFO] '' (з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, як слідує з п.3.4, 3.5 акта службового розслідування №2228 від 17.03.2025 (а.с. 52). 21.02.2025 [PERSON] під час обстрілу противника в районі населеного пункту Улакли Покровського району Донецької області зник безвісти, що підтверджується: копіями акта службового розслідування №2228 від 17.03.2025; витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 17.03.2025 №111; витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250409-1522; сповіщення сім`ї № 6 (а.с. 20-21, 48-56) . За фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270380000163 від 24.02.2025 за заявою [PERSON] (а.с. 64). Згідно з довідкою Бутівського старостинського округу № 1 Городнянської міської ради Чернігівської області від 24.02.2025 №35, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав в [ADDRESS] , разом із співмешканкою [PERSON] (а.с. 25). Під час проходження [PERSON] базової військової підготовки позивачка приїздила з сином провідувати його, що засвідчено на світлинах і слідує з пояснень позивачки (а.с. 73). Особисті документи [PERSON] зберігаються у позивачки і надані нею в копії до суду, зокрема: свідоцтво про народження, посвідчення дитини постраждалої від Чорнобильської катастрофи, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про загальну середню освіту, трудова книжка, посвідчення водія, посвідчення тракториста-машиніста, свідоцтво про здобуття професії "Пожежний-рятувальник", медична книжка, картка обліку виконання вправ стрільб, метання бойових гранат, психологічної підготовки, КТЗ під час БЗВП, оціночний лист результатів проведення комплексного тактичного заняття від 01.-03.01.2025, сертифікат про закінчення базової загальновійськової підготовки від 03.01.2025 (а.с. 58 - 60, 29 - 47). У грудні 2024 року - до 20.02.2025 [PERSON] та [PERSON] по телефону мали спілкування, зміст і характер зокрема текстових повідомлень свідчить про емоційний зв`язок і обговорення щодо спільного сина, що підтверджується наданою позивачкою роздруківкою з додатку WhatsApp (а.с. 65 - 71). Свідок [PERSON] надала показання про те, що є рідною тіткою позивачки, проживає у Бутівці і практично кожного дня відвідувала сім`ю позивачки. То ж їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. [PERSON] не було вдома тільки коли їздив на роботу у Чернігів. Жили вони як чоловік і жінка, тримали підсобне господарство. У Вертіївці [PERSON] прожив приблизно 2 - 3 тижні, коли там був на заробітках. Про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] дізналася не відразу, а згодом, але ще до мобілізації [PERSON] . Свідок [PERSON] надала показання про те, що є продавцем продуктового магазину у Бутівці та подругою позивачки. Про відносини [PERSON] та [PERSON] вдома їй нічого не відомо, а з того, що бачила "на людях" нічого погано сказати не може. Від інших односельчан чула, що вони розлучилися. [PERSON] приходив часто з сином у магазин, скуплявся. Бачила [PERSON] у селі постійно, окрім періодів коли він їздив на заробітки. Свідок [PERSON] надала показання про те, що є кумою позивачки, проживає у Бутівці. Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка, у тому числі і після розлучення, [PERSON] допомагав по господарству, робив ремонт, а не був вдома у Бутівці тільки коли їздив на заробітки. Бачила [PERSON] у селі часто, допоки він не був призваний на військову службу. Також бачила [PERSON] при проходженні ним перед призовом ВЛК у лікарні у Городні, де і сама була у власних справах. Після зникнення його безвісти, [PERSON] вживає заходів щодо його пошуку. У матері [PERSON] жив не довго коли працював у селі за місцем проживання матері. Свідок [PERSON] надала показання про те, що є рідною сестрою [PERSON] , проживає у Вертіївці. З кінця 2023 року по лютий 2024 року її брат [PERSON] працював неофіційно на пункті приймання металобрухту у Вертіївці і проживав у матері у Вертіївці, де вона його особисто бачила коли відвідувала матір. У спілкуванні брат часто жалівся, що його відносини з [PERSON] розладналися, у них він почуває себе як сусід, врешті вони розлучилися. Як вона розуміла зі спілкування з братом, що єдиним спільним, що пов`язує його з [PERSON] є дитина. Надалі [PERSON] працював у Чернігові та проживав там у гуртожитку, що їй відомо зі спілкування з ним по телефону. У Бутівку він їздив тільки для побачення з сином раз в 10 днів чи раз в два тижні, інколи міг залишитися на кілька днів, що їй відомо зі слів матері. Мати згодилася, щоб особисті речі брата з військової частини були надіслані [PERSON] , так як вирішила, що споглядання таких речей їй буде тяжко переживати емоційно. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 17.01.2024 у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні відносинам подружжя. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.ст. 77 - 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Суд звертає увагу, що позивачка просить встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме з 12.01.2024 до 21.02.2025, так як 12.01.2024 є датою ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ними. Однак, дана вимога в частині періоду з 12.01.2024 по 12.02.2024 не грунтується на нормах Сімейного кодексу України, адже до 12.02.2024 шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] припинений не був, так як рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у справі №732/1697/23, яким шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано, набрало законної сили 12.02.2024, тоді як згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а за правилами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. То ж з цих підстав не підлягає задоволенню позовна вимога про встановлення факту проживання з 12.01.2024 до 21.02.2025 [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в частині періоду з 12.01.2024 по 12.02.2024. Щодо періоду з 12.02.2024 до 21.02.2025 позивачкою не надано достатніх у своїй сукупності доказів, які б давали змогу дійти висновку про наявність у неї з [PERSON] у цей період таких притаманних подружжю ознак, як спільний бюджет, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав і обов`язків, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не можуть бути достатньою підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, тим паче, що свідкам [PERSON] та [PERSON] відома лише загальна інформація про проживання крім періодів перебування на заробітках [PERSON] з [PERSON] до мобілізації у Бутівці, без того ступеня обізнаності про стан взамовідносин [PERSON] з [PERSON] , який би дозволив установити дійсний зміст цих взаємовідносин, свідченням чого є і те, що свідки навіть не знали про розірвання взимку 2024 року подружжям [PERSON] шлюбу, а довідалися про це від інших односельчан згодом. Показання ж свідка [PERSON] не може бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Надані позивачкою докази підтверджують, що після розірвання шлюбу і до листопада 2024 року [PERSON] приїжджав за місцем проживання [PERSON] і їх спільного сина у Бутівку, проводив там час, міг перебувати кілька днів, але не перебував там постійно, пройшов ВЛК і був призваний на військову службу у Городні, мав емоційний зв`язок з [PERSON] і з їх спільним сином, після мобілізації на навчанні [PERSON] відвідувала у Гончарівському [PERSON] і привозила сина, [PERSON] залишив свої особисті документи на зберігання [PERSON] перед вибуттям на схід, підтримував спілкування і дистанційно після мобілізації. Між тим, за показаннями свідка [PERSON] , її брат [PERSON] після розірвання взимку 2024 року шлюбу з [PERSON] , у період роботи у Чернігові до мобілізації у листопаді 2024 року, там же у Чернігові і жив у гуртожитку, а приїжджав у Бутівку тільки для побачення з сином, так як був сильно емоційно до нього прив`язаний і дуже його любив, як вона розуміла зі спілкування з братом по телефону. До цього ж зводиться позиція відповідачки [PERSON] . Близькими родичами [PERSON] за актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025 вказано: син - [PERSON] , мати - [PERSON] та сестра - [PERSON] . Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] значиться [ADDRESS] . Суд відмічає, що саме позивачка несе тягар доказування у справі і вона має надати докази на підтвердження обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог. Однак, у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення значущих для справи обставини перебування і відвідування [PERSON] . [PERSON] і сина у Бутівці в аспекті характеристики їх взаємовідносин на предмет не лише періодичного спільного проживання у спірний період, а і наявності спільного бюджету і ведення спільного господарства. Спільне проживання протягом певного періоду за однією адресою принаймні з двотижневими переривами, що як для незначного проміжку часу з 12.02.2024 по 11.11.2024, є досить тривалими, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Але позивачкою не надано доказів участі [PERSON] у спірний період коштами в утриманні житла, придбані речей для ремонту чи інших його витрат для спільних інтересів його і [PERSON] як сім`ї, надання взаємної підтримки і коштів один одному в спільних інтересах для потреб сім`ї. Записи про сімейний стан і місце проживання у копії облікової картки [PERSON] (а.с. 62, 105 зворот), на які посилається позивачка, є нечитабельними, окрім запису "розлучений". Подані ж документи про вжиття заходів для встановлення місця знаходження [PERSON] та звернення з цією метою до відповідних органів влади після зникнення його безвісти (а.с. 20, 32), не відносяться до періоду 12.02.2024 - 21.02.2025, упродовж якого підлягає доведенню наявність між [PERSON] і [PERSON] притаманних подружжю ознак, та самі по собі таких ознак не підтверджують. Більшість поданих позивачкою роздруківок фотозображень з подіями приватного життя її, [PERSON] та сина (а.с. 72, 74-75) також не відносяться до періоду 12.02.2024 - 21.02.2025, а відтак і до предмета доказування, то ж є неналежними доказами, за виключенням світлин з відвідування [PERSON] на військових навчаннях (а.с. 73). Підсумовуючи наведене, суд, надавши оцінку зазначеним вище доказам, поданим позивачкою на підтвердження факту проживання однією сім`єю без шлюбу, дійшов висновку про те, що [PERSON] не надала достатніх доказів, які свідчать про те, що між нею та [PERSON] у спірний період мали місце відносини, які притаманні подружжю (спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю) саме у їх сукупності, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed