Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника за довіреністю Грибанова Д.В. звернулось до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №15698-07/2024 від 13.07.2024 в розмірі 31866,67 грн., з яких: 8000,00 грн. загальна заборгованість за основною сумою боргу, 8400,00 грн. сума заборгованості за процентами, 15466,67 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №15698-07/2024, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Аванс Кредит» надав кошти відповідачу к безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані позичальником. 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024 за яким ТОВ «Аванс Кредит» передав ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказані в реєстрі боржників, в тому числі й до [PERSON] в розмірі 31866,67 грн., з яких: 8000,00 грн. загальна заборгованість за основною сумою боргу, 8400,00 грн. сума заборгованості за процентами, 15466,67 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не повернула кредитні кошти у встановлений строк. Тому, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новим кредитором, за кредитним договором №15698-07/2024 від 13.07.2024 в зазначених вище розмірах. Посилаючись на викладені обставини, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 01.08.2025 відкрито провадження у справі. 25.08.2025 на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Приходько В.А., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справу передано головуючому судді Коваленко П.Л. Ухвалою судді від 01.09.2025 справу прийнято у провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.01.2026 від представника відповідача Александрова О.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив поновити пропущений строк для подання відзиву. У відзиві зазначив, що відповідачу не були надані для ознайомлення умови надання послуг споживчого кредитування при укладенні договору. Відповідача не погоджується з сумами зазначеними в розрахунку заборгованості, оскільки в ньому не зазначено період (кількість днів) за які здійснено нарахування процентів та штрафних санкцій, а тому стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитними коштами є безпідставними. Також, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягення штрафних санкцій, посилаючись на Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, відповідно до яких в період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу. Звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Також, з наданих копій договору факторингу неможливо встановити всі суттєві умови договору. Вважає, що стороною позивача не підтверджено виконання зобов`язань первісним кредитором на користь відповідача, неможливо встановити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача саме на користь нового кредитора, - це є підставами для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на викладені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. З урахуванням того факту, що договір на надання правничої допомоги укладено відповідачем з адвокатом Александровим О.О. 07.01.2026, суд вважає за можливе поновити строк для подання відзиву та прийняти відзив на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, за змістом позовних вимог просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, у відзиві на позовну заяву просили справу розглянути без їх участі. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 13.07.2024 відповідач [PERSON] уклав з Товариством обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» Договір про надання фінансового кредиту №15698-07/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1. договору). Згідно з умовами договору сторони погодили наступні умови: тип кредиту: кредит, мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, строк 120 днів, дата погашення кредиту 09.11.2024 (п.1.2. договору). Пунктом 1.4.1. кредитного договору встановлена денна процента ставка 1,5%. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5355-28хх-хххх-8291. Додатком № 1 до договору №15698-07/2024 є графік платежів в якому прораховано в грошовому вимірі відсоткову ставку за користування кредитними коштами, яка становить 1,5% в день. Крім того, судом досліджений паспорт споживчого кредиту в якому зазначені істотні умови кредитування та які відповідають умовам, погодженим сторонами у договорі. Договір та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом, шляхом введення одноразового ідентифікатора W287. Факт перерахування грошових коштів відповідачу підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (вих..№3466_250423100906 від 23.04.2025). Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] , в інтересах якого адвокат Александров О.О. подав до суду відзив на позовну заяву, не заперечує укладення кредитного договору, як і не заперечує факту отримання грошових коштів у кредит. У відзиві лише вказано, що відповідач [PERSON] не був ознайомлений з умовами та правилами, які розміщені на сайті ТОВ «Аванс кредит». Однак, у кредитному договорі, паспорті кредиту та графіку платежів, підписаних [PERSON] погоджені всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а саме: строк кредитування, дату повернення кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення умов договору. 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Суду надано не всі сторінки договору факторингу №24122024 від 24.12.2024, однак із дослідженої частини договору, судом встановлені його істотні умови, а саме: предмет договору, порядок переходу прав вимоги до боржників, порядок внесення плати за договором. Крім того, суду надано платіжну інструкцію №588 від 24.12.2024, якою підтверджено внесення позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів в рахунок оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №24122024 від 24.12.2024. Таким чином, у суду не виникає сумнівів, щодо укладення договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 між первісним кредитором ТОВ «Аванс кредит» та позивачем. У підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, суду надано витяг з реєстру боржників від 24.12.2024, за яким право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №15698-07/2024 у загальному розмірі 31866,67 грн. перейшло до позивача. Щодо посилання представника відповідача на те, що у наданому суду розрахунку відсутній період нарахування відсотків та штрафних санкцій, таке посилання не відповідає дійсності, оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором №15698-07/2024 від 13.07.2024 виконаний з вказівкою щоденних сум заборгованості за основною сумою боргу, нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Альтернативного розрахунку стороною відповідача суду не надано. Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. Щодо неповідомлення відповідача про перехід права вимоги за договором факторингу, суд зазначає, що за висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №15698-07/2024 від 13.07.2024, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн. Ці обставини відповідачем не спростовані. Відповідно до 1.4.1. договору денна процента ставка складає 1,5%. Розрахунок, наданий позивачем здійснено в тому числі з урахуванням такої відсоткової ставки, з якою суд погодитись не може, виходячи з наступного. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 0,99% за період з 13.07.2024 по 06.08.2024 та за відсотковою ставкою 1,5% за період з 07.08.2024 по 09.11.2024. Загальна сума заборгованості за відсотками складає 8400,00 грн. Загальна сума сплачених [PERSON] відсотків складає 5513,33 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Кредитний договір №15698-07/2024 укладений 13.07.2024 строком 120 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір укладений після набрання чинності цим Законом, а тому розрахунок заборгованості по відсоткам має бути здійснений з урахуванням його положень. Таким чином, відсотки за користування кредитом мали бути нараховані відповідно до вимог чинного законодавства та становити 10140,00 грн., з яких: за період з 13.07.2024 по 06.08.2024 в розмірі 1980,00 грн. (в цій частині нараховані відсотки не суперечать чинному законодавству), за період з 07.08.2024 по 20.08.2024 з розрахунку 1,5% в день на суму заборгованості в розмірі 1680,00 грн. (8000,00грн*1,5%*14днів), з 21.08.2024 по 09.11.2024 з розрахунку 1% в день на суму заборгованості в розмірі 6480,00 грн. (8000*1,0%*81день). Враховуючи, що згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем [PERSON] сплачено проценти за користування кредитом на загальну суму 5513,33 грн., то заборгованість за відсотками становить 4626,67 грн (10140,00 грн. 5513,33 грн.). Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 15466,67 грн., ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою(штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексуУкраїни встановлено,що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час. Враховуючи, що первісним кредитором нараховано штрафні санкції за порушення умов договору в сумі 15466,67 грн. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відсутні підстави для стягнення їх з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню частково, саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 гривень та заборгованості за відсотками в розмірі 4626,67 грн., а всього на суму 12626,67 грн. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 39,62%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1199,69 грн. (3028,00 грн. * 39,62%).

Outcome: partial