Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 лютого 2005 року між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилося троє дітей, двоє з яких на час розгляду справи є неповнолітніми: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сімейне життя між подружжям не склалося через різні погляди на життя. Між ними зникли почуття взаємоповаги та любові, відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі позивачка не бажає. Ухвалою судді від 13 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак згідно поданої заяви просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, зокрема і шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. За наявності підстав, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2005 року Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області України, сторони 03 лютого 2005 року одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3. У подружжя народилося троє дітей, двоє з яких на час розгляду справи є неповнолітніми: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 08 травня 2018 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області), та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17 червня 2020 року Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області України). Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Питання про стягнення судового збору судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved