Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування: позивачам кімнату площею 12,0 кв.м з лоджею площею 1,0 кв.м., що відповідає кімнаті 8 згідно з технічним паспортом квартири, відповідачам кімнату площею 10,5 кв.м., що відповідає кімнаті 5 згідно з технічним паспортом квартири, та кімнату площею 14,5 кв.м., що відповідає кімнаті 6 згідно з технічним паспортом квартири, з вбудованою шафою 0,5 кв.м, що відповідає приміщенню 7 згідно з технічним паспортом квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні. Свої вимоги мотивують тим, що сторони є співвласниками вказаної квартири, а саме: позивачам належить по 1/6 частині спірної квартири, а відповідачам належить інші 2/3 частини квартири на праві спільної сумісної власності. Відповідно до технічного паспорту від 28 листопада 2023 року спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 59,3 кв.м., жилою площею 37,0 кв.м.: перша кімната площею 12,0 кв.м з лоджею площею 1,0 кв.м. (кімната № 8 в техпаспорті), друга кімната площею 10,5 кв.м. (кімната № 5 в техпаспорті), третя кімната площею 14,5 кв.м. з вбудованою шафою 0,5 кв.м. (кімната № 6 в техпаспорті). В квартирі наявна кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня. У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. В зв`язку з наведеним просять позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити. Відповідачі, будучи неодноразово належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, відзиву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. 07 серпня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, запропоновано відповідачам подати відзив на позов /а.с.42/. 19 листопада 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду /а.с.70/. 19 грудня 2025 року представник відповідачів адвокат Лука Т.М. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі. 03 лютого 2026 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволені клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі відмовлено. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , а саме: позивачам належить по 1/6 частині спірної квартири на праві спільної часткової власності, а відповідачам належить інші 2/3 частини квартири на праві спільної сумісної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 399488331 /а.с.7,8/. Відповідно до технічного паспорту від 28 листопада 2023 року спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 59,3 кв.м., жилою площею 37,0 кв.м.: перша кімната площею 12,0 кв.м з лоджею площею 1,0 кв.м. (кімната № 8 в техпаспорті), друга кімната площею 10,5 кв.м. (кімната № 5 в техпаспорті), третя кімната площею 14,5 кв.м. (кімната № 6 в техпаспорті) з вбудованою шафою 0,5 кв.м. (приміщення № 7 в техпаспорті). В квартирі наявна кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 7,4 кв.м. жилої площі /а.с.17-20/. Відповідно до висновку інженерно-технічного дослідження судового експерта [PERSON] № 07-25Д від 18 березня 2025 року встановлено, що можливо технічно встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до часток співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] виділити житлову кімнату площею 12,0 кв.м з лоджею площею 1,0 кв.м. (кімната № 8 в техпаспорті), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділити житлову кімнату площею 10,5 кв.м. (кімната № 5 в техпаспорті), житлову кімната площею 14,5 кв.м. кімната № 6 в техпаспорті) з вбудованою шафою 0,5 кв.м. ( № 7 в техпаспорті), а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишити у спільному користуванні співвласників. Оскільки частки співвласників згідно з даного порядку користування відповідають ідеальним часткам, компенсація відсутня /а.с.26-33/. У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до змісту статей 12, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. За приписами частини 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Квартира [ADDRESS] перебуває у спільній власності сторін та є неподільною, а питання про одержання грошової компенсації вартості часток сторони не ставлять. За таких обставин вирішити існуючий спір можливо лише шляхом встановлення конкретного порядку користування квартирою. У даній конкретній справі спірні правовідносини сторін не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, а тому надання в користування сторонам спору кімнат, адекватних розміру їх часток у праві власності на спільне майно, не порушить їх право власності. При цьому з аналізу наявної судової практики вбачається, що в подібних спорах допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, в постановах Верховного Суду від 18 лютого 2019 року по справі № 569/15733/17-ц, від 20 лютого 2019 року по справі № 214/239/17-ц, від 13 грудня 2019 року по справі №756/3340/18, від 07 квітня 2021 року по справі №754/12663/16. З огляду на наведене, враховуючи розмір часток співвласників, розмір житлової площі, яка припадає на кожного співвласника, стать співвласників квартири, їх родинні зв`язки, суд приходить до висновку про можливість встановити порядок користування спірною квартирою, який запропонований позивачами, а саме: позивачам виділити кімнату площею 12,0 кв.м з лоджею площею 1,0 кв.м., що відповідає кімнаті 8 згідно з технічним паспортом квартири, відповідачам кімнату площею 10,5 кв.м., що відповідає кімнаті 5 згідно з технічним паспортом квартири, та кімнату площею кімната площею 14,5 кв.м., що відповідає кімнаті 6 згідно з технічним паспортом квартири, з вбудованою шафою 0,5 кв.м, що відповідає приміщенню 7 згідно з технічним паспортом квартири, залишивши у спільному користуванні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі сплатили при подані позову судовий збір в розмірі 1211,20 кожний /а.с.6а,6б/. Таким чином, з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів слід стягнути по 403,70 грн.

Outcome: approved