Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. На підставу своїх вимог спирається на те, що 13.02.2025р. о 21:30 год. на трасі 111, 36 км в с. Любимівка, Дніпропетровської області, Криворізького району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Sandero», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач та автомобіля КРАЗ 4320 д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Автомобіль належить позивачу. Про це свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Як зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУНАН Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2025р., СУН 193/300/25. 13.02.2025 відносно [PERSON] інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Олійником Д.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 246191 за ст. 124 КУпАП за фактом того, що 13.02.2025 року о 21:30 год. в с. Любимівка траса Н11 36 км. [PERSON] керував транспортним засобом «Renault Sandero» д.н.з. [NUMBER] був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, під час виникнення перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом КРАЗ 4320 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.п. 2.36, 12.3.12.1,13.1 ПДР України. Постановою визнано винним відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. 16 квітня 2025 року постанова залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду (провадження № 33/803/971/25, справа № 193/300/25). Отже, вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили. З метою визначення розміру шкоди позивач уклав з ТОВ «Агентство по нерухомості «ДІСКОНТ» договір №05-06/25 проведення незалежної оцінки від 05.06.2025р. Згідно Звіту №27/6/25 про оцінку транспортного засобу автомобіля марки «Renault Sandero», державний реєстраційний номер [NUMBER] шкода, заподіяна відповідачем позивачу в наслідок пошкодження автомобіля у результаті ДТП, станом на 05.06.2025р., яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу запасних частин, становить: 217 779,82 грн. Відповідач є працівником позивача. Так, згідно з заявою відповідача від 29.03.2016р., останній був прийнятий на роботу відповідно до наказу позивача від 01.04.2016р. №42-К. 13.02.2025р. відповідач знаходився у відрядженні. Як вбачається із Постанови дорожньо-транспортна пригода сталася о 21:30 год., тобто у не робочий час і не при виконанні відповідачем трудових обов`язків, а виходячи з цього, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та надали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що 11.09.2025 по розпорядженню керівництва Держаного підприємства «Дорожній науково-технічний центр» відповідача було направлено у службове відрядження разом із колегами - [PERSON] (старший відрядження-інженер) та [PERSON] (інженер), із метою виконання умов договору № 33 від 11.09.2024 року та завдання від 07.02.2025 року ВЛ-48/07-01/01.1/13 Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України. Метою завдання було: візуальне обстеження та візуальна оцінка технічного стану автомобільних доріг та орієнтовного обсягу ураження дорожнього покриття. Обстеження автомобільних доріг проводилося у Дніпропетровській області. Керівництво Повивача проінформувало Відповідача та його колег, що завдання необхідно було виконати протягом 4 днів, а саме з 12.02.2025 - 15.02.2025. 12.02.2025 року приблизно о 9.00 Відповідачу та його колегам, із якими він повинен був їхати у відрядження, перерахували аванс на відрядження у сумі 3900 грн, з розрахунку: 4 доби по 300 грн. добових (1200 грн) і 3 ночі по 900 грн проживання (2700 грн). 12.02.2025 року у складі екіпажу: [PERSON] , Сухоносов С.О. та [PERSON] виїхали у відрядження з м. Київ у напрямку Дніпропетровської області. Після успішного виконання частини роботи Відповідач із колегами заночували у Дніпропетровській області у с. Світлогірське, готель «Казанок». 13.02.2025 року Відповідач із колегами виїхали виконувати роботи у напрямку Кривого Рогу та Нікополя. Після обстеження ряду ділянок автомобільних доріг Відповідач із колегами приступили до обстеження ділянки дороги Н-23 (Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя) в межах Дніпропетровської області. Згодом Відповідач із колегами перервали обстеження дороги Н-23 (Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя) у м. Нікополь у зв`язку з загрозою артобстрілу. А також враховуючи безпекову ситуацію Відповідачем із колегами було колективно вирішено повертатися в готель «Казанок» (там де ми ночували попередню ніч). На шляху в готель між с. Любимівка та с. Українське а/д Н-11 Відповідач із колегами потрапили в ДТП. Після ДТП Відповідач із колегами проінформували керівництво про ДТП та про те, що виконувати роботи в інші дні, а саме 14-15.02.2025 року неможливо у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Після чого Відповідачу із колегами було надано вказівку очікувати не евакуатор який замовило підприємство роботодавець, тобто - Позивач. Евакуатор прибув 13.02.2025 року о 23.00 та по завершенню процесуальних дій поліцією автомобіль завантажили та повезли разом із Відповідачем та його колегами до м. Київ (місце роботи м. Київ, вул. Каунаська, 3). 14.02.2025 о 10:30 Відповідач із колегами прибули за вище згаданою адресою (місце роботи м. Київ, вул. Каунаська, 3). Тобто 14.02.2025 - день прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника. У цей день, а саме 14.02.2025 року, бухгалтерія проінформувала Відповідача із колегами, що потрібно повернути невикористані добові на рахунок підприємства. Згодом керівництво викликало Відповідача із колегами та проінформувало, що потрібно переробити документи щодо відрядженню з 4-х діб на 2 доби у зв`язку з тим, що фактично у відрядженні Відповідач та колеги перебували тільки 2 доби, і це при тому, що 14.02.2025 о 10:30 Відповідач із колегами прибули на місце роботи - м. Київ, вул. Каунаська, 3). Із матеріалів справи вбачається, що Відповідач, на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди, перебував при виконанні трудових обов`язків із Позивачем. Дорожньо транспортна пригода, про яку згадується у позові, мала місце 13.02.2025 року. Відстань від м. Дніпро до м. Києва становить близько 500 км, і мінімальна тривалість часу перебування у дорозі на автомобілі складає в межах 7 годин. Наголошуємо на тому, що після ДТП, представники Позивача «дуже оперативно» переробили документи щодо відрядження Відповідача та його колег. У дійсності, Відповідача та його колег направляли у відрядження на 4 доби. Вказаний факт підтверджується, у тому числі, і наданим до матеріалів справи звітом № 44, відповідно до якого Відповідачу було видано для відрядження 3900,00 гривень добових. На банківський рахунок Відповідача було перераховано 3900,00 гривень у якості авансу на відрядження. Відповідно до наказу ДП «Дорожній науково-технічний центр» № 2 від 04.01.2022 року розмір добових встановлено у сумі 300 гривень, а розмір витрат на найм житла 900 гривень на добу. Витрати на найм житла у встановленому розмірі підтверджуються матеріалами справи. Тобто, якщо Відповідача відправляли у відрядження на 2 доби, роботодавець повинен був йому видати 300 + 300 + 900 = 1500 гривень добових, а видав дещо більше. Проте, навіть із наданих до матеріалів справи документів чітко вбачається, що станом на 13.02.2024 року дату ДТП, Відповідач перебував у службовому відрядженні. Вказаний факт підтверджується, у тому числі, і завданням звітом, зокрема датами підписання зазначеного документа. Враховуючи вище викладене, Відповідач, керуючи автомобілем, перебував у момент ДТП у відрядженні, тобто перебував при виконанні трудових обов`язків із Позивачем. Також Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент скоєння ДТП Відповідач, який є найманим працівником ДП «Дорожній науково-технічний центр», використовував належний Позивачеві автомобіль у своїх власних та/або особистих цілях. Отже, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що Відповідачем в результаті ДТП завдано матеріальну шкоду не під час виконання відповідачем своїх трудових обов`язків. Позивачем не доведено, що Відповідач неправомірно заволодів транспортним засобом ДП «Дорожній науково-технічний центр» з метою його використання для власних цілей. Договір про повну матеріальну відповідальність між Позивачем та Відповідачем не укладався. Враховуючи викладене, цілком логічним є висновок, що дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання Відповідачем трудових обов`язків та підстави для його притягнення до відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної позивачу внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Також представник відповідача надав суду заперечення в яких просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, розмір яких буде заявлений протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому наголосив, що ДТП відповідач скоїв у не робочий час та не при виконанні трудових обов`язків, а отже зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є його колегою. Він разом з ним та [PERSON] перебували у відрядженні 13.02.2025. Відрядження було на 4 дні з 12.02. по 16.02.2025. Їх відрядили в Дніпропетровську область для перевірки автомобільних доріг. В час скоєння ДТП він перебував в автомобілі з відповідачем і в той день вони їхали з м. Нікополь перевіряти дороги. Під час їх поїздки відбувся обстріл і вони вирішили повернутись до готелю. В ніч після ДТП вони евакуатором повернулись на базу. Потім їх попросили повернути до бюджету не використані кошти за відрядження. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є його колегою. Він разом з ним та Кононовим перебували у відрядженні 13.02.2025. Відрядження було на 4 дні з 12.02. по 15.02.2025 і їм відповідно дали кошти на відрядження на ці дні. Перед відрядженням проводиться переписки у групі «Вайбер». Після ДТП 13.02.2025 була вказівка переробити документи з 4 днів на 2 дні. Після ДТП вони повідомили поліцію, керівника і їз прислали евакуатора. Під час ДТП вони здійснювали обстеження доріг до м. Нікополь. Дорога була дуже пошкоджена і вони замість 20-30 хв. витратили на поїздку 3 години. Завершили обстеження вони десь о 19 початок 20 год.. Коли було останнє повідомлення, директор надіслав у групі «Вайбер» повідомлення «Як ви?», і він відписав «ще в дорозі, працюємо». Також зазначив, що їх роботи має специфіку, що коли відбуваються дорожні роботи приблизно в 7.30 ранку, то їм потрібно виїжджати на місце десь о 5.00-5.30 год. щоб вчасно прибути на об`єкт. Якщо робота закінчена, вони повертаються на базу, а якщо ні, то вони залишаються. Такого немає, що о 17.15 хв. вони мають бути на базі. Судом встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем. Відповідно до розпорядження про відрядження №34-В від 11.02.2025 [PERSON] було направлено у службове відрядження на строк з 12.02.2025 по 13.02.2025 р. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем договір про повну матеріальну відповідальність не укладався. Також судом встановлено, що за [PERSON] було на закріплено автомобіль «Renault Sandero» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2025р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. В постанові зазначено, що 13.02.2025 року о 21:30 год. в с. Любимівка траса Н11 36 км. [PERSON] керував транспортним засобом «Renault Sandero» д.н.з. [NUMBER] був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, під час виникнення перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом КРАЗ 4320 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.п. 2.36, 12.3.12.1,13.1 ПДР України. Відповідно до звіту №27/6/25 про оцінку транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Sandero» д.н.з. [NUMBER] складає 217779,82 грн. Згідно зі ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків. Позивачем не надано доказів того, що відповідач неправомірно заволодів транспортним засобом ДП «Дорожній науково-технічний центр» з метою його використання для власних цілей, натомість відповідно до відповідачем доказів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на момент вчинення ДТП, що мала місце 13.02.2025 р. близько 21.30 год. с. Любимівка траса Н11 дійсно перебував у відрядженні та виконував на закріпленому за ним службовому автомобілі покладені на нього позивачем обов`язки, а тому посилання позивача на те, що відповідач вчинив ДТП у неробочий час і не при виконанні трудових відносин є безпідставними. Також суд зазначає, що оскільки між позивачем та відповідачем не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність, тому викладені в позовній заяві вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed