Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач, Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», через свого представника Савицьку Ольгу Едуардівну звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просило суд стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за послуги з водопостачання, водовідведення та абонентської плати у розмірі 120 100,05 грн та судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що Миколаївське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачам за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами за вказаною адресою було укладено згідно п.п. б п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Відповідачі не виконували свої обов`язки передбачені чинним законодавством щодо своєчасної та у повному обсязі сплати наданих послуг, у зв`язку з чим за період з 01.02.2013 до 25.07.2025 у них утворилась заборгованість у розмірі 120 100,05 грн, з яких: за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення борг у розмірі 118 500,69 грн та борг з абонентської плати - 1 599,36 грн. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що відповідачі у добровільному порядку не виконують умови договору та не сплачують за надані комунальні послуги, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 06.10.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалою суду від 25.11.2025 провадження в частині позовних вимог до [PERSON] було закрито у зв`язку зі смертю останньої на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 13.01.2026 через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява від представника позивача про зменшення розміру позовних вимог. У своїй заяві представник позивача, посилаючись на те, що на підставі ухвали суду провадження в частині вимог до [PERSON] було закрито у зв`язку зі смертю останньої, повідомив про здійснення перерахунку нарахованих сум за послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати і остаточно просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги водопостачання, водовідведення та абонентської плати у розмірі 85 701,18 грн. Копія названої заяви також була надіслана представником на поштові адреси відповідачів. За адресою проживання відповідачів направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить чинному законодавству. Договір на надання послуг водопостачання та водовідведення між МКП Миколаївводоканал та відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за даною адресою був укладений згідно підпункту б пункту 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 року № 65 шляхом оформлення окремого особового рахунку № [NUMBER] та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). З відомостей, що містяться у реєстрі територіальної громади міста Миколаєва та Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12, 19, 20, 25-26). Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.67,68 Житлового кодексу України, та визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення. Згідно з ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водовідведення» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання; Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 47 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 року (із мінами та доповненнями) Індивідуальний споживач зокрема зобов`язаний: оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до пунктів 35, 37, 38, 39 вищезазначеної Постанови, плата за послуги, абонентське обслуговування та плата за технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки,визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Відповідно до інформації, наданої позивачем, нарахування за надані послуги відбувалось відповідно до затверджених норм згідно з благоустроєм помешкання, на пiдставi рішень Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998, № 592 вiд 14.07.2017, та № 661 вiд 28.07.2021 року, за нормою 9,10/8,94 куб. м на одну людину на місяць. Пільги та субсидiї не надавались. Будь-які дані про показання з приладів обліку або відомості про їх встановлення у матеріалах справи відсутні. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 25.07.2025 наявна заборгованість за надані з централізованого водопостачання та водовідведення 83 911,42 грн та плата за абонентське обслуговування в розмірі 1 789,76 грн, разом 85 701,18. Доказів, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, відповідачами не надано, як і не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Згідно з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення. Однак, відповідачі не сплачують вартість наданих послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від них виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялися від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду надано не було. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 ЦК України. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Приписами статті 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями ст. 610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пред`являючи вимоги до відповідачів, позивач просив стягнути з останніх заборгованість за надані послуги, яка утворилася за період з 01.02.2013 до 25.07.2025. В обґрунтування вимог щодо періоду нарахування заборгованості за надані відповідачам послуги, вказував, що строк пред`явлення вимог до відповідачів ним порушений не був, через дію в України положень Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Крім того зазначав, що згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ відновлено перебіг строків позовної давності за статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України з 04 вересня 2025 року. Суд вважає за необхідне зазначити, що за правилом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Аналізуючи викладене, суд позбавлений права самостійно застосовувати строки позовної давності до пред`явлених вимог за відсутності відповідної заяви сторони у спорі. Станом на 25.07.2025 заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення, а також абонентської плати у загальному розмірі становить 85 701,18 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі, будучи зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, заборгованість за спожиті послуги не сплатили, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно з статтею 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 грн, сплачений позивачем при подачі цього позову.

Outcome: approved