Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Бершадської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з тих підстав, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно - земельну ділянку, розташовану на території Михайлівської сільської ради. Вона є спадкоємицею за заповітом на майно померлої. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом та тих, хто постійно проживав та має право на спадщину немає. Спадщину вона прийняла у своє управління та володіння, однак заяви до держнотконтори не подала у встановлений законодавством шестимісячний термін. Причиною, по якій вона своєчасно не подала заяву до держнотконтори є те, що їй не було відомо про наявність заповіту. З часом, коли прибирали в будинку спадкодавиці, спалювали певні речі, знайшли заповіт. Однак на той момент уже три дні був пропущений термін. Просить визначити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Представник відповідача Бершадської міської ради - Скакун С.В. надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка у своїй позовній заяві зазначає, що спадщину вона прийняла у своє упарвління та володіння, а також керується нормами ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 про те, що спадкоємець, який проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, являється таким, що прийняв спадщину. Однак відповідач звертає увагу, що вступ в спадщину шляхом управління та володіння майном на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - неможливий, оскільки ця норма законодавства на час відкриття спадщини втратила чинність та не може застосовуватись в даному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З наданих позивачкою витягів з реєстру територіальної громади встановлено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а зареєстроване місце проживання позивачки: [ADDRESS] . Позивачка не надала жодних підтверджуючих документів спільного проживання зі спадкодавицею та не перебувала у родинних відносинах з останньою. Таким чином, підстав для прийняття спадщини за вищезазначеною нормою закону теж немає. Просить провести розгляд цивільної справи за наявними в матеріалах справи документами та провести розгляд справи у відсутність відповідача. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно копії заповіту від 05.02.2025, посвідченого секретарем Піщанської сільської ради Подільського району Одеської області, [PERSON] належну їй земельну ділянку розміром 2,2661 га, кадастровий номер 0520483200060010098 заповіла [PERSON] . Відповідно до довідок Михайлівського старостинського округу № 190 від 26.09.2025, № 208 від 11.11.2025, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] та померла [INFO] . На день смерті [PERSON] осіб, які постійно були зареєстровані разом з померлою за однією адресою немає. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Судом встановлено, що з метою реалізації своїх прав, як спадкоємця за заповітом позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Полуденко М.Ф. з відповідною заявою. Приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Полуденко М.Ф. надано роз`яснення № 116/01-16 від 25.09.2025, згідно якого оскільки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальні органи у встановлений законом строк не подала та на момент її смерті зареєстрована за адресою померлої не була, вона пропустила строк для прийняття спадщини. Відмовляючи позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку для прийняття спадщини нотаріусом роз`яснено їй про право на звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Про існування заповіту та можливості оформити спадщину після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] дізналась після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, тому спадщину вона не прийняла з поважних причин. Таким чином вона має право на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 та від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17. Вищезазначені обставини не залежали від волі позивача, об`єктивно ускладнювали можливість реалізації нею права звернутися в установлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Законодавство України не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. При цьому, позивачка [PERSON] в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Відмова позивачці [PERSON] у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у її право на отримання у власність спадкового майна. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Таким чином позивачка [PERSON] має право на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23.08.2017 року № 6-1320цс17 та від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17. На сьогоднішній день відсутній інший спосіб реалізувати право позивача на спадщину, крім судового. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною, оскільки усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на недопустимість порушення права на вільне володіння майном, закріпленим у Протоколі 1. Крім того, суд вважає очікування позивача на оформлення спадщини правомірними та законними, оскільки недостатня проінформованість спадкоємців про відкриття спадщини є також порушенням прав, закріплених Конвенцією в контексті прогнозованості та чіткості закону, а тому потребує захисту. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved