Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

В листопаді 2025 року [PERSON] , через свого представника адвоката Чуб. Т.В., звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи. Свої вимоги мотивував тим, що його син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] в м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, Російської Федерації, відповідно до копії свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2023, актовий запис №170239610005508873006. Причиною смерті стала двостороння пневмонія, про що зазначено у лікарському свідоцтві про смерть серії 60 № 207450408 від 31.10.2023. Тіло померлого було кремовано. Родинні відносини між померлим та заявником підтверджуються свідоцтвом про народження та зміну імені померлого. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належного йому нерухомого майна, а саме: кв. [ADDRESS] . Вказане майно належало померлому на підставі договору дарування від 01.10.2018, за яким [PERSON] подарував синові зазначену квартиру. З метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса. Однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності оригіналу свідоцтва про смерть, який знаходиться на території Російської Федерації та отримати його у законний спосіб неможливо через умови збройної агресії Російської Федерації. Враховуючи викладене, з метою захисту своїх спадкових прав, [PERSON] звернувся із даною заявою до суду, відповідно до якої просить: встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, Російської Федерації. Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено її до розгляду. Ухвалою суду у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинської К.Т. було витребувано копію спадкової справи № 179/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] та його представник адвокат Чуб Т.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Інгульського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також до суду надійшла витребувана у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинської К.Т. копія спадкової справи № 179/20209 від 28.11.2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.09.1972, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 28.02.2008, [PERSON] змінив ім`я на « [PERSON] » (а.с. 10). Таким чином відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.2008, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 11). У відповідності до копії Договору дарування від 01.10.2008, [PERSON] передав у дар [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Про що, також, зазначено у копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139746158 від 01.10.2018. (а.с. 11-12). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] та копії паспорту серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] відповідно, зареєстровані за вказаною вище адресою (а.с. 6, 8-9). Однак, [INFO] [PERSON] помер в м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, Російської Федерації, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2023, актовий запис №170239610005508873006 (а.с. 7). Після смерті сина його батько [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав до майна сина. Проте, відповідно до Постанови приватного нотаріуса приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинської К.Т. № 292/02-31 від 31.10.2025, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину до майна померлого сина, у зв`язку із встановленим місцем смерті [PERSON] м. Ростов-на-Дону, Ростовська обл., Російська Федерація, і припинення з нею дії двосторонніх відносин після 24.02.2022. (а.с. 15) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У частинах третій четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Разом із тим, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Відповідно до вказаного Закону, дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь. Водночас, для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.11.2023 по справі № 202/4449/22. Із матеріалів справи відомо, що факт смерті сина заявника, [PERSON] на території м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, Російської Федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Відділом реєстрації актів громадянського стану про смерть Комітету по справам запису актів громадянського стану Російської Федерації складено актовий запис про смерть [PERSON] №170239610005508873006 від 02.11.2023 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , копія якого є у заявника. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якого і помер син заявника, підстав для встановлення факту смерті немає. Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.12.2024 по справі № 387/228/24. Враховуючи викладене, судом встановлено, що вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed