Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Дніпровська міська рада звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що в комунальній власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради перебуває кімната [ADDRESS] , де з 14.03.2008 зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач за цією адресою не проживає більше семи років, не користується нею та здає кімнату в оренду, що підтверджується актами комісії КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 14.08.2018, 22.11.2018, 13.02.2019. Враховуючи вищенаведене та посилаючись на положення статей 71,72 ЖК України, позивач просить визнати [PERSON] , що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] , та покласти на відповідача судові витрати. Справа розглядалася іншим складом суду, 20.06.2023 в ній було ухвалене заочне рішення. Ухвалою суду від 25.04.2024 заочне рішення скасоване за заявою представника відповідача адвоката Кисельова Б.В., та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06.08.2025 на підставі розпорядження керівника апарату суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями. Ухвалою від 20.08.2025 справу прийнято до провадження поточним складом суду та призначено до розгляду на 07.10.2025. 07.10.2025, 08.12.2025 судове засідання відкладалося через неявку відповідача та його представника. 09.02.2026 відповідач та його представник втретє не з`явилися за викликом суду, повідомлялися про час і місце розгляду справи у встановлений законом спосіб, відзиву на позов суду не надавали, про причини неявки та свою позицію у справі не повідомили. Від представника позивача Скосарева І.Д. надійшла до суду заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Врахувавши неявку відповідача, неподання ним відзиву, судом постановлено розглядати дану справу за наявними в ній матеріалами. Представники третіх осіб: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради також у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи, заяв та клопотань будь-якого змісту поточному складу суду не надали. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що в комунальній власності територіальної громади міста Дніпра перебуває гуртожиток, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Абхазька, 9, що знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. 28.03.2001 Управлінням житлового господарства міської ради На ім`я [PERSON] виданий ордер №22 на право зайняття сім`єю з 2 осіб житлової площі в гуртожитку переселенського фонду за адресою: [ADDRESS] , строком до 27.03.2002. В ордер вписаний в якості члена сім`ї [PERSON] (чоловік). Згідно з відомостями КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради та довідкою №2088 від 29.08.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 14.03.2008, який за даною адресою не проживає, кімната здається в оренду. З долучених позивачем актів від 14.08.2018, 13.02.2019, 20.11.2019, 14.09.2020, 17.11.2020, 07.04.2021, складеними членами комісії майстрами Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради Головко Н.М., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] більше семи років не мешкає, зі слів сусідів там мешкають квартиранти. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що положеннями ст.47 Конституції України та ст.9 ЖК України гарантоване право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням не інакше, як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч.2 ст.109 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шести місяців без поважних причин, або якщо вона вибула на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] не мешкає понад строк, визначений статтею 71 ЖК України, це підтверджується відповідними актами комісії та відомостями КП «Жилсервіс-5» ДМР. Доказів наявності поважних причин непроживання в кімнаті гуртожитку, як і будь-яких інших доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав. Суд звертає увагу на те, що в даній справі відповідач безсумнівно є обізнаним про її існування, про зміст позовних вимог, оскільки за заявою його представника скасовувалося ухвалене раніше іншим складом суду заочне рішення. Представник відповідача брав участь в судових засіданнях, але не долучав як до заяви про перегляд заочного рішення, так само й потім в ході розгляду справи жодних доказів на обґрунтування заперечень [PERSON] проти позовних вимог. Після заміни складу суду відповідач та його представник на виклики суду не з`являлися, відзиву, заяв та клопотань не направили, маючи достатньо часу для формування своєї позиції та реалізації гарантованих законом процесуальних прав. Ураховуючи, що з наявних у справі доказів встановлено, що відповідач кімнатою в гуртожитку не користується, комунальні послуги не сплачує, заяву про збереження за ним цього житла понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, не подавав, суд вважає, що наведене свідчить про втрату ним інтересу до вказаного житла. Таким чином, вимоги Дніпровської міської ради є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню судом. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved