Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Коротинська А.П., 25.12.2025 звернувся в суд із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він проживав однією сім`єю, вів спільне господарство та мав спільні права та обов`язки із [PERSON] , який загинув [INFO] поблизу населеного пункту Водяне Донецької області, та був членом його сім`ї до дня смерті останнього. В обґрунтування заяви покликається на те, що заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Мати - [PERSON] та батько - [PERSON] померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть. [PERSON] , колишній військовослужбовець Військової частини [NUMBER] , вірний військовій присязі, у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, загинув [INFO] біля населеного пункту Водяне Донецької області. У [PERSON] були відсутні інші члени сім`ї, оскільки одружений він не був та дітей також не мав, батьки померли, тому єдиним членом його сім`ї був заявник, що підтверджується також тим, що усі документи після загибелі [PERSON] , зокрема Сповіщення № 173 від 09 лютого 2023 року, Корінець Сповіщення сім`ї № 29 від 09.02.2023 про те, що [PERSON] загинув, адресоване саме заявнику. Заявник проживав разом із братом за однією адресою: [ADDRESS] , такі вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (спільні витрати та харчування), займалися благоустроєм квартири, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Брати при цьому мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, піклувалися одне про одного, надавали взаємну допомогу та підтримку, що підтверджується постійними періодичними переказами коштів [PERSON] на картковий рахунок заявника [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] здійснив поховання [PERSON] на Полі Почесних поховань 86-А Личаківського кладовища, розміщеного в м. Львові на вул. Мечникова. Заявник є єдиним спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 15 жовтня 2025 року заявник звернувся із заявою до [INFO] (далі - [INFO] ) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю брата, однак відповідь на заяву [PERSON] так і не отримав. У зв`язку із чим адвокатом Коротинською А.П. направлено адвокатський запит № 26/09/2025 від 26.09.2025 щодо отримання інформації по даному зверненню. У відповідь на адвокатський запит отримано лист [INFO] №26935 від 18.11.2025, в якому заявнику було повідомлено, що оскільки без надання документів, які, відповідно до Сімейного кодексу України, підтверджують, що [PERSON] був членом сім`ї загиблого військовослужбовця або перебував на його утриманні, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заяву [PERSON] повернуто без реалізації. Таким чином, дана обставина зумовила необхідність звернення заявником до суду із цією заявою. Ухвалою від 06.01.2026 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено таку до судового розгляду. На адресу суду 14.01.2026 від представника Міністерства оборони України - [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній заперечив щодо задоволення заяви, оскільки вважає, що обґрунтування заяви є недостатнім, належних доказів для встановлення факту проживання однією сім`єю не надано. Вказує, що надана виписка з банківського рахунку підтверджує лише перекази з 23.08.2022 по 19.01.2023, а інші періоди життя не підтверджує. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї, та що вони проживали однією сім`єю. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Коротинська А.П. заяву підтримали з підстав, зазначених у такій, просили заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Міністерства оборони України та [INFO] в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце проведення такого. Заслухавши пояснення заявника, його представника, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є братами, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 29,30). Батьки [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , та серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 32, 34). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №149 (а.с.33). Згідно з Корінцем сповіщення сім`ї №29 від 09.02.2023 [PERSON] повідомлено, що його брат [PERSON] загинув [INFO] біля н.п. Водяне Донецької області. Відповідно до Довідки від 02.10.2025 солдат [PERSON] у період з 14.12.2022 по [INFO] брав участь в захисті держави проти збройної агресії Російської Федерації. Згідно з Довідкою про причину смерті №1366 від 10.02.2023 причиною смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є вибухова травма внаслідок військових дій (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про поховання №3422, видане [PERSON] про те, що останній 15.02.2023 на Полі Почесних поховань 86-А Личаківського кладовища, розміщеного у м.Львові на вул.Мечникова, здійснив поховання померлого [PERSON] (а.с.31) [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи від 14.07.2020 та 10.03.2023 (а.с.16, 19). В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знайома із [PERSON] та [PERSON] з дитинства, оскільки навчались в одній школі. Товаришувала з [PERSON] та [PERSON] близько 20 років, в останніх також була старша сестра, яка померла. До 2022 року близько 10 разів була в них в гостях, а з 2022 року по 2024 рік не відвідувала у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, в цей час спілкувалась тільки зі [PERSON] . Зі слів [PERSON] знає, що вони з братом мали спільний побут, разом купляли продукти та техніку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона товаришувала із [PERSON] та [PERSON] з 2009 року, оскільки вони проживали в сусідньому будинку. Неодноразово відвідувала останніх, а з 2017 року почали товаришувати сім`ями та також відвідували одні одних. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] разом купляли побутову техніку та платили комунальні платежі. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знає [PERSON] та [PERSON] з дитинства, оскільки вони проживали по сусідству. Разом з останніми також проживала сестра, яка хворіла, брати купляли для неї ліки та турбувались одне про одного. Повідомив, що [PERSON] та [PERSON] купляли разом побутову техніку. Згідно з Випискою по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , за період з 12.08.2022 по 19.01.2023 заявник [PERSON] отримував від [PERSON] перекази грошових коштів, а також навпаки здійснював перекази останньому. У даній справі [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із своїм братом [PERSON] , оскільки це йому необхідно для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю брата. Згідно ч. 1 ст. 16 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Згідно ч. 10 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. У відповідності до абз. 2 п. 2 Постанови №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка прийнята на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент загибелі [PERSON] ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно правил частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані заявником докази жодним чином не підтверджують, що він перебував у сімейних відносинах з [PERSON] , інших доказів на підтвердження наявності спільного побуту, а також наявності взаємних прав та обов`язків, заявником не долучено. Витяги з реєстру територіальної громади про місце проживання [PERSON] та [PERSON] не можуть свідчити про спільний побут та ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, вони лише засвідчують місце знаходження житла особи. Пояснення свідків носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту спільної реєстрації (спільного проживання) та спільного користування та володіння житловим приміщенням заявника та його брата. Також, як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів щодо спілкування (розмов, листування, тощо) між ним та загиблим як до, та і після оголошення воєнного стану, зокрема щодо ведення спільного господарства, побуту, взаємних прав та обов`язків, підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, участі у спільних витратах на утримання житла. Щодо виписки по картці про перерахунок коштів загиблим [PERSON] заявнику [PERSON] , то така сама по собі не є доказом наявності спільного бюджету чи взаємних прав та обов`язків цих осіб. Окрім цього, така надана тільки за період з 12.08.2022 по 19.01.2023. Інших належних доказів наявності взаємних прав та обов`язків між заявником і загиблим та, як наслідок, що між особами були усталені відносини, притаманні сім`ї, в даному випадку братам, не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання осіб та/або реєстрація місця проживання за однією адресою без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, притаманні сім`ї, та що заявник проживав однією сім`єю і був членом сім`ї [PERSON] . Більше того, системне тлумачення положень ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця [PERSON] ) та положень статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця. Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (ст. 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відтак, утриманцями можуть бути непрацездатні члени сім`ї, серед яких брат, який не досягнув 18 років або старший цього віку, якщо він став особою з інвалідністю до досягнення 18 років, а також брат, незалежно від віку і працездатності, якщо він зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Під час розгляду справи встановлено, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність заявника до переліку категорії осіб, які б у разі встановлення судом факту спільного проживання однією сім`єю з загиблим братом [PERSON] надавали йому право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час загибелі [PERSON] , тобто [INFO] . Таким чином, встановлення юридичного факту, а саме факту проживання [PERSON] однією сім`єю з братом [PERSON] , не породить для нього юридичних наслідків, тобто не призведе до набуття права на отримання одноразової грошової допомоги, відтак враховуючи наведене, а також з огляду на встановлені вище обставини справи, підстави для задоволення даної заяви відсутні.

Outcome: dismissed