Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 (далі Кредитний договір -1). Оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 20 688 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 800 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11 988 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 900 грн. 00 коп. заборгованість за комісією. Далі позивач зазначає, що 04.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 (далі Кредитний договір -2). Оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 21 896 грн. 25 коп., з яких: 7 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 225 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 12 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 1 421 грн. 25 коп. заборгованість за комісією. Також, 27.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі Договір факторингу-1), у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Далі позивач зазначає, 19.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 (далі - Кредитний договір-3). Оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за Договором про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 23 000 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 18 000 грн. 00 коп. заборгованість за процентами. 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість: 1) за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року на загальну суму 20 688 грн. 00 коп.; 2) за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року на загальну 21 896 грн. 25 коп.; 3) за Договором про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року на загальну суму 23 000 грн. 00 коп., а також, судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій: 1) визнає вимоги щодо тіла кредиту за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року у сумі 6 000 грн. 00 коп. та відсотками у розмірі 1 800 грн. 00 коп., 2)визнає вимоги щодо тіла кредиту за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року у сумі 7 500 грн. 00 коп. та відсотками у розмірі 225 грн. 00 коп., щодо пені та комісії за вищевказаними договорами не визнає; 3) не визнає у повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо укладеного Договору про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року, оскільки пропущений строк позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 04.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0, 250 % на добу та комісією у розмірі 15,0 % на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 27.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 27.03.2025 року за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 21 896 грн. 25 коп., з яких: 7 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 225 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 12 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 1 421 грн. 25 коп. заборгованість за комісією. Судом також встановлено, що 04.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 7 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0, 01 % на добу та комісією у розмірі 25,21% на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 27.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 7 від 26.06.2025 року до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 27.03.2025 року за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року виникла заборгованість на загальну суму 21 896 грн. 25 коп., з яких: 7 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 225 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 12 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 1 421 грн. 25 коп. заборгованість за комісією. Також, судом встановлено, що 19.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021. Згідно умов цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 3,00 % на добу. Матеріалами справі підтверджено, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому передачі реєстру боржників від 21.09.2022 року до Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року. Позивач наголошує на тому, що оскільки відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 21.02.2022 року за Договором про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 23 000 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 18 000 грн. 00 коп. заборгованість за процентами Отже, позивач наголошує на тому, що відповідач, як позичальник, у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, а у свою чергу такий відповідач не визнає та заперечує наявність означених договірних зобов`язань, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року щодо отримання на умовах строковості 6 000 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 00667. Кредит надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Так само, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року щодо отримання на умовах строковості 7 500 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом 425568. Кредит так само надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. А також, судом встановлено, що [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» Договір про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року щодо отримання на умовах строковості 5 000 грн. 00 коп. під проценти за їх користування, який підписаний електронним підписом 0709. Кредит так само надавався позичальнику в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Крім того матеріали справи містять підписані електронно-цифровим підписом паспорти споживчих кредитів в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки та штрафні санкції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання та підписання [PERSON] за допомогою електронного підпису кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм»,у зв`язку із чим доводи відповідача про неукладеність означених договір судом відхиляються. Так само, суд вважає, позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів у борг за наявним в матеріалах справи правочинами. Одночасно з цим у справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі, вказаних у вищенаведених Реєстрах кредиторів, та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладених договорів виникало зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитних договорах, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по вказаних кредитних договорах ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом із цим, за змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року (справа №300/438/18). За умовами Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73219913 від 04.11.2024 року передбачено надання кредиту в розмірі 6 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому, з відповідача на користь позивача має підлягати стягнення заборгованість по процентам у розмірі 450 грн. 00 коп., які були нараховані кредитодавцем в межах установленого в договорі строку кредитування. За умовами Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року передбачено надання кредиту в розмірі 7 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 21 грн. 75 коп. За умовами Договору про надання фінансового кредиту № 12809-09/2021 від 19.09.2021 року передбачено надання кредиту в розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів, відтак, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 4 500 грн. 00 коп. У зв`язку із вищевикладеним, суд в частині вимог про стягнення процентів задовольняє позов частково, стягуючи такі проценти в межах строку кредитування, визначеного договорами. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вищевказані договори позики були укладені у 2024 року, тобто в період дії воєнного стану, таким чином нараховані позивачем пеня та штрафи за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українистягненню з відповідачки не підлягають. Щодо наявного права вимоги у позивача на підставі Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року, Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року, суд зазначає про наступне. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За договорами факторингів позивач отримав право вимоги за вказаними кредитними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] , номер Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року, загальна сума заборгованості 20 688 грн. 00 коп. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] , номер Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року, загальна сума заборгованості 21 896 грн. 25 коп. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило право вимоги позивачу до боржника [PERSON] , номер Договору про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року, загальна сума заборгованості 23 00 грн. 00 коп. Отже, позивач належними та допустимими доказами одночасно довів як наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договорами укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і наявність права вимоги за якими згідно Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року та Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року, перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Стосовно вимоги про стягнення комісії суд вказує на таке. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, у тому числі, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. В даному випадку, вказані витрати щодо комісії передбачені кредитними договорами, які були підписані відповідачем. Вказані витрати врегульовані положеннями Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 8), як такі, що входять до загальних витрат за споживчим кредитом, які сплачуються споживачем. Відтак, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача комісії згідно укладених кредитних договорів. Щодо застосування строку позовної давності за заявою відповідача суд вказує на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Карантин неодноразово продовжено та діяв до 01.07.2023 року. Також, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 24.02.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022. В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час. Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з позовом до [PERSON] в межах строку позовної давності. Таким чином, вищевказаний позов слід задовольнити частково та із відповідача на користь позивача слід стягнути: 1) за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) позики № 73219913 від 04.11.2024 року заборгованість на загальну суму 7 350 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 450 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 900 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, а в частині позовних вимог щодо стягнення 11 988 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, відмовити; 2) за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2128893 від 04.09.2024 року заборгованість на загальну суму заборгованість на загальну суму 8 943 грн. 00 коп., з яких: 7 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 21 грн. 75 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 421 грн. 25 коп. заборгованість за комісією, а в частині позовних вимог щодо стягнення 12 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, відмовити; 3) за Договором про надання фінансового кредиту № 212809-09/2021 від 19.09.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 9 500 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 500 грн. 00 коп. заборгованість за процентами. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судового збору у розмірі 1 190 грн. 85 коп. (25 793 грн. 00 коп. (7 350 грн. 00 коп. + 8 943 грн. 00 коп. + 9 500 грн. 00 коп. = 25 793 грн. 00 коп.) х 3028 грн. 00 коп. /65 584 грн. 25 коп. = 1 190 грн. 85 коп.). На підставі викладеного і

Outcome: partial