Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представниця - адвокатка Данилюк І.М., звернулась до суду із позовом (а.с. 1-3), до відповідача [PERSON] , в якому із врахуванням зменшених позовнмх вимог (а.с. 26), просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.06.2009 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано - Франківського міського управління юстиції, актовий запис №803; - малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбу, за час перебування в якому, у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у неї з відповідачем [PERSON] не склалось через відсутність взаєморозуміння, різницю у поглядах на сімейні відносини та обов`язки. Оскільки вони вже тривалий час живують маючи різні інтереси, подальше збереження шлюбу буде суперечитиме їхнім інтересам, а тому строк на примирення просить не надавати. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її преставниця - адвокатка Данилюк І.М. не з`явились. Остання 09.02.2026 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 27), в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, зазначившим про підтримання зменшених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився. На адресу суду 04.02.2026 надіслав заяву (а.с. 21), в якій просить розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. ІІ. Заяви сторін та процесуальні дії у справі: 23 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Сторона позивачки подала заяви про зменешення позовних вимог та про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] на адресу суду надіслав заяву, яка надійшла до суду 04.02.2026, про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання ним позову та доходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до копій свідоцтв про народження (повторні) серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , сторони по справі є батьками: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем, які вони враховуючи наявність неповнолітніх дітей не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень не заявляв, позов визнав, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просила залишити за нею та з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114, 160 СК України,

Outcome: approved