Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ТОВ «Інчер» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 45 147 грн. 57 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працювала на посаді оператора заправних станцій 2 р. АЗС №26 з 10.01.2023, з якої була звільнена 28.05.2025 на підставі наказу №207-к від 28.05.2026. За період роботи позивача на вказаному підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 45 147 грн. 57 коп. У зв`язку із невиплатою позивачу ТОВ «Інчер» заробітної плати в зазначеному розмірі [PERSON] і звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 22.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розгляд справи проводити без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Інчер» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки, відзив не надавав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується: записами трудової книжки [NUMBER] ; довідкою, виданою 02.12.2025 за вих..№48 директором ТОВ «Інчер» Чернишовою І.; наказом (розпорядженням) №207-к від 28.05.2025, - 10.01.2023 на підставі наказу №35к від 09.01.2023 позивач [PERSON] була прийнята на роботу до ТОВ «Інчер» на посаду оператора заправних станцій 2 розряду АЗС. 28.05.2025 [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України згідно наказу №207-к від 28.05.2025. Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Стаття 116 Кодексу законів про працю України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вирішуючи питання щодо суми заборгованості ТОВ «Інчер» перед [PERSON] із виплати заробітної плати, суд виходить із наявної в матеріалах справи довідки, виданої ТОВ «Інчер» 02.12.2025 за вих..№48, за змістом якої станом на травень 2025 за період з листопада 2024 року по травень 2025 року у товариства перед [PERSON] наявна заборгованість із заробітної плати в розмірі 45 147 грн. 57 коп. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що з дня звільнення [PERSON] і по теперішній час ТОВ «Інчер» з позивачем не провело повного розрахунку належних їй сум, що є порушенням вказаних вище норм чинного законодавства, фактично сума невиплаченої заробітної плати становить розмір 45 147 грн. 57 коп. Враховуючи встановлені обставини справи, той факт, що на день звільнення [PERSON] та по даний час заборгованість із заробітної плати в розмірі 45 147 грн. 57 коп. не виплачена, відповідачем не надано до суду заперечень щодо вказаних обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, приймаючи до уваги обставину звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення заробітної плати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Інчер» судовий збір в розмірі 1 331 грн. 20 коп. на користь держави.

Outcome: approved