Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 07 листопада 2003 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 262. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення. Тому, позивач просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 03 липня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 30.10.2025 року у судовому засіданні відповідач [PERSON] просив надати строк на примирення терміном 3 (три) місяців. Клопотання мотивовано тим, що позовні вимоги він не визнає, на розірвання шлюбу не погоджується, оскільки зацікавлений у збереженні сім`ї. Позивач [PERSON] залишила розгляд цього питання на розсуд суду. Ухвалою суду від 30.10.2025 року було задоволенно клопотання відповідача [PERSON] про призначення подружжю строку для примирення, терміном 3 місця. По закінчення тримісячного строку, судом було призначено розгляд справи, викликано сторін у судове засідання. У призначене судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про підтримання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчить власноручний підпис у розписці про наступне судове засідання. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи вищезазначене, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки до судового засідання не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 07 листопада 2003р. Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 262. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причинами розірвання шлюбу у позові позивач зазначає те, що між сторонами складні відносини, у них різні погляди на життя, є непорозуміння по різним життєвим проблемам, а також несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникають конфлікти і нетерпимість у відносинах. Все це призвело до того, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, і в даних час їх не підтримують. Шлюб являється формальним, примирення неможливе, подружнє життя неможливе. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 30.10.2025 року суд надав сторонам строк для примирення терміном на 3 місяці. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кожексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст.18 ч.2 п.3, ст.ст.51,56 ч.3, ст.110 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. За обставин даної справи, суд встановив, що у сторін сім`я розпалася, позивач [PERSON] не бажає зберігати шлюб, що підтвердила своєю заявою поданою після закінчення строку для примирення. В свою чергу, відповідач [PERSON] у судове засідання, після закінчення строку для примирнення, не з`явився. Зазначені обставини є підставою для висновку, що наданий судом сторонам строк для примирення результатів не дав. Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (постанова Верховного Суду від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц). На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, після закінчення строку для примирення у судове засідання відповідач не з`явився, судом встановлена безрезультативність строку для примирення, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved