Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 серпня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Сідько С.І. через систему Електронний суд звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, у шлюбі у позивача з [PERSON] народилася спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Дитина позивачки та відповідача зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з РТГ, але проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 21.07.2025 № 792 та актом обстеження домоволодіння від 21.07.2025р. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, саме вона наразі займається щоденним вихованням та розвитком дитини відповідно до її віку, піклується про її психологічний стан та інше. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Будь-якої участі у вихованні дитини та її утриманні не приймає, життям, розвитком, навчанням, здоров`ям дитини не цікавиться, дітину за місцем її проживання не відвідує. Відповідач взагалі до доньки не телефонує, не вітає зі святами, матеріально не допомагає, він самоусунувся від будь-якої участі в житті дитини. До того ж, відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов?язків, без будь-яких на те підстав, небажання в подальшому виконувати роль батька. До того ж, характеристика надана ЗДО (ясла-садок) «Пролісок» від 16.07.2025 року вихованицю [PERSON] підтверджує той факт, що вихованням доньки займається мати та вітчим. Батько не виявляє інтересу до виховання доньки, не підтримує контакту з вихователями. Натомість мати [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] , який являться вітчимом [PERSON] , всіляко намагаються забезпечити сприятливі умови для гармонійного зростання, навчання та самореалізації дитини, про свідчать характеристики на [PERSON] надану із комунального закладу культури «Будинок культури «Скіфія» Котелевської селищної ради та закладу позашкільної спеціалізованої мистецької освіти «Котелевська школа мистецтв» від 28.07.2025р. № 12. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Котелевською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини № 3 від 25.07.2025р. [PERSON] здорова. Позивачка обґрунтовано вважає, що саме вона може забезпечити кращі умови проживання як матеріальні так і морально-психологічні для дитини, що підтверджується наступним. Шкідливих звичок [PERSON] - не має, алкоголь та наркотики не вживає, є здоровою, що підтверджується довідками, виданими КНП «Котелевська ЛПЛ» Котелевської селищної ради від 24.07.2025р. № 488, № 489. Згідно характеристики на [PERSON] , виданою Котелевською селищною радою від 07.07.2025р., за час проживання на території Котелевської селищної територіальної громади позивачка зарекомендувала себе з позитивної сторони. Також позивачка має роботу та стабільний заробіток, працює в ТОВ РУШ магазин Єва 672А на посаді адміністратора торгового залу, де також має позитивну характеристику, про що свідчить характеристика, видана керуючою магазином Єва 672 А Сукало О.С. від 24.07.2025 та відомостей про доходи. Крім того, після припинення шлюбних відносин з відповідачем, бажаючи для своєї дитини повноцінної родини та повноцінного розвитку, позивачка 21.06.2024 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу [PERSON] з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданою Котелевською селищною радою від 07.07.2025р., за час проживання на території Котелевської селищної територіальної громади останній зарекомендував себе з позитивної сторони. На даний час вся сім`я проживає разом в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , де ведуть спільне господарство, утримують разом дітей і від попереднього шлюбу позивачки так і спільну піклуються про них, забезпечують всім необхідним, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2020 року та актом обстеження домоволодіння від 21.07.2025р. Батько дитини [PERSON] за наявною в позивачки інформацією не має можливості забезпечити дитині гідний рівень життя. До того ж, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, про свідчить лист Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській обл. від 30.07.2025 № 162677, а також кримінальної відповідальності, що підтверджується наданими на запит суду листами Департаменту інформатизації Міністерства ВСУ від 24.10.2025 року та 04.11.2025 року (а.мс.82-84). За вказаних обставин, позивачу складно здійснювати захист інтересів дитини, оскільки в умовах воєнного сану, вирішення деяких питань потребує дозволу обох батьків, що не є можливим за умови відсутності діалогу між сторонами, та участі в житті і вихованні дитини його батьком. Позивач також заявляє, що не має наміру перешкоджати спілкуванню батькові з дитиною, однак вирішити даний спір в позасудовому порядку не є можливим. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач викликалася в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 12.11.2025 року та 20.01.2026 року. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Сідько С.І. не з`явилися, представник надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували, розгляд справи просили проводити без їх участі. Представник Органу опіки та піклування Котелевської селищної ради Полтавської області в судове засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали до суду висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. у шлюбі у позивача з [PERSON] народилася спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Дитина позивачки та відповідача зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з РТГ, але проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 21.07.2025 № 792 та актом обстеження домоволодіння від 21.07.2025р. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, саме вона наразі займається щоденним вихованням та розвитком дитини відповідно до її віку, піклується про її психологічний стан та інше. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Будь-якої участі у вихованні дитини та її утриманні не приймає, життям, розвитком, навчанням, здоров`ям дитини не цікавиться, дітину за місцем її проживання не відвідує. Відповідач взагалі до доньки не телефонує, не вітає зі святами, матеріально не допомагає, він самоусунувся від будь-якої участі в житті дитини. До того ж, відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов?язків, без будь-яких на те підстав, небажання в подальшому виконувати роль батька. До того ж, характеристика надана ЗДО (ясла-садок) «Пролісок» від 16.07.2025 року вихованицю [PERSON] підтверджує той факт, що вихованням доньки займається мати та вітчим. Батько не виявляє інтересу до виховання доньки, не підтримує контакту з вихователями. Натомість мати [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] , який являться вітчимом [PERSON] , всіляко намагаються забезпечити сприятливі умови для гармонійного зростання, навчання та самореалізації дитини, про свідчать характеристики на [PERSON] надану із комунального закладу культури «Будинок культури «Скіфія» Котелевської селищної ради та закладу позашкільної спеціалізованої мистецької освіти «Котелевська школа мистецтв» від 28.07.2025р. № 12. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Котелевською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини № 3 від 25.07.2025р. [PERSON] здорова. Позивачка обґрунтовано вважає, що саме вона може забезпечити кращі умови проживання як матеріальні так і морально-психологічні для дитини, що підтверджується наступним. Шкідливих звичок [PERSON] - не має, алкоголь та наркотики не вживає, є здоровою, що підтверджується довідками, виданими КНП «Котелевська ЛПЛ» Котелевської селищної ради від 24.07.2025р. № 488, № 489. Згідно характеристики на [PERSON] , виданою Котелевською селищною радою від 07.07.2025р., за час проживання на території Котелевської селищної територіальної громади позивачка зарекомендувала себе з позитивної сторони. Також позивачка має роботу та стабільний заробіток, працює в ТОВ РУШ магазин Єва 672А на посаді адміністратора торгового залу, де також має позитивну характеристику, про що свідчить характеристика, видана керуючою магазином Єва 672 А Сукало О.С. від 24.07.2025 та відомостей про доходи. Крім того, після припинення шлюбних відносин з відповідачем, бажаючи для своєї дитини повноцінної родини та повноцінного розвитку, позивачка 21.06.2024 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу [PERSON] з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданою Котелевською селищною радою від 07.07.2025р., за час проживання на території Котелевської селищної територіальної громади останній зарекомендував себе з позитивної сторони. На даний час вся сім`я проживає разом в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , де ведуть спільне господарство, утримують разом дітей і від попереднього шлюбу позивачки так і спільну піклуються про них, забезпечують всім необхідним, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2020 року та актом обстеження домоволодіння від 21.07.2025р. Батько дитини [PERSON] за наявною в позивачки інформацією не має можливості забезпечити дитині гідний рівень життя. До того ж, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, про свідчить лист Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській обл. від 30.07.2025 № 162677, а також кримінальної відповідальності, що підтверджується наданими на запит суду листами Департаменту інформатизації Міністерства ВСУ від 24.10.2025 року та 04.11.2025 року (а.с.82-84). Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 67-70). Мотиви суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про позбавлення батьківських прав. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. [PERSON] , який є батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 67-70).. Отже, судом встановлено, що [PERSON] безвідповідально відноситься до виховання дитини, вихованням не займається, у зв`язку з цим суд позбавляє [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] . Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки відповіді матеріальної допомоги не надають. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дітей, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved