Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

06.05.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу Автогаражний кооператив «Ветаран-33», третя особа Миколаївська міська рада про стягнення 453721,45 грн, з яких 313585,86 грн сума заподіяної шкоди та 32135,86 грн судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2024 року об 07.56 автомобіль Renault Megane 3 державний реєстраційний номер [NUMBER] , який є власністю позивача [PERSON] , було пошкоджено в результаті падіння забору за адресою [ADDRESS] . На замовлення позивача ФОП Докієнко О.О. зроблено висновки щодо проведення комплексно-інженерно геодезичних відшукань із складанням топоплану по вул. Генерала Карпенко, в району житлового будинку [ADDRESS] , в ході яких встановлено, що зруйнований забор знаходиться на території земельної ділянки, яка знаходиться в оренді Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Ветаран-33». Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку складає 313585,59 грн. Вказував, що кам`яний паркан, розміщений на території по [ADDRESS] не відповідав належним умовам та став причиною заподіяння матеріальних збитків, оскільки працівники відповідача не виконали своїх обов`язків, щоб всі забудови на території орендованої земельної ділянки відповідали нормам безпеки, як це передбачено п. 8.1 Договору оренди. Просив стягнути з Автогаражного кооперативу «Ветаран-33» 453721,45 грн, з яких 313585,86 грн сума заподіяної шкоди та 32135,86 грн судових витрат. Ухвалою суду від 10.05.2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.04.2025 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду. 22.07.2025 року від представника відповідача ОК АК «Вертеран-33» адвоката Кваші С.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник не погоджуючись із позовними вимогами зазначив наступне. Земельна ділянка, на якій розташовано паркан, надана відповідачу в оренду за договором, укладеним з Миколаївською міською радою. Позивач не довів, що сам паркан є власністю кооперативу або був збудований відповідачем. Вказував, що навіть якщо паркан і перебуває на межі орендованої ділянки, відповідальність за його технічний стан мала би нести особа, яка ним володіє або збудувала а саме Миколаївська міська рада як балансоутримувач або власник інженерних споруд міста. Також вказував, що межі орендованої земельної ділянки не охоплюють конкретно паркан. Паркан був частиною зовнішнього огородження прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, саме міська рада є потенційним відповідальним за його стан суб`єктом. Миколаївська міська рада не вжила заходів щодо обстеження та демонтажу аварійних конструкцій. Згідно ДБН В2.2.-5:2011 орган місцевого самоврядування зобов`язаний проводити періодичні огляди технічного стану парканів і споруд та наявність аварійного паркану біля багатоповерхового житлового будинку без ознак обслуговування є прямим наслідком бездіяльності міської ради. Також вказував, що у позивача відсутні докази причетності кооперативу до зведення обслуговування чи порушення правил експлуатації паркану. Позивач не надав доказів того, що паркан був збудований кооперативом, що кооператив визнає його своїм майном, що кооператив укладав договори на техобстеження, ремонт або відповідальність за безпечну експлуатацію цієї конструкції. Посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, оскільки не доведено, що шкода була заподіяна діями або бездіяльністю відповідача та Миколаївська міська рада є належним відповідачем по справі просив відмовити у задоволенні позовних вимог та визнати Миколаївську міську раду належним відповідачем у справі. 06.08.2025 року представником Миколаївської міської ради до суду надано пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, у яких представник зазначила наступне. З позовної зави та доданих до неї доказів вбачається, що пошкоджений автомобіль був припаркований у дворі біля паркану, який огороджує гаражі Автогаражного кооперативу «Ветеран-33». Вказувала, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що територія біля гаражів відведена для стоянки автомобілів та що його автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту. Також вказувала, що позивачем не було доведено, що його право було порушено, адже саме власник автомобіля, з метою збереження свого майна у відповідному стані мав подбати про нього та дотримуватись при паркуванні автомобіля допустимої відстані від небезпечних об`єктів. Щодо відзиву вказувала, що зруйнований забор знаходиться на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка знаходиться в оренді у Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Ветеран-33», а згідно п. 1.1. договору оренди Миколаївська міська рада на підставі рішенні від 24.07.2014 №42/41 передає, а обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив «Ветеран-33» приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування автогаражного кооперативу по вул. Леваневців, 25. Згідно п. 8.1 договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів тощо. Зазначала, що саме обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив «Ветеран-33» як користувач земельної ділянки, на якій розташований паркан, є відповідальним за його стан. Також зазначала, що паркан знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка не належить до прибудинкової території, так як її цільове призначення: для колективного гаражного будівництва, то доводи про те, що паркан належить до елементів благоустрою на прибудинковій території є помилковими. Таким чином, доводи у відзиві на позовну заяву про те, що саме власник, балансоутримувач повинен був здійснювати догляд за парканом, та є відповідальною особою за заподіяні збитки позивачу є безпідставними оскільки обов`язків балансоутримувача не входить збереження, схоронність автомобілів, припаркованих в пішохідній зоні, належних третім особам і більше того, ні у власності третьої особи, ні на балансі її комунальних установ, підприємств не перебуває вказаний паркан. 14.08.2025 від представника відповідача ОК «АК Ветеран-33» надійшли заперечення на пояснення Миколаївської міської ради щодо відзиву, у яких представник зазначив, що у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що спірний паркан є власністю або перебуває на балансі кооперативу. Навпаки, з листа управління комунального майна ММР вбачається, що на балансі комунальних підприємств він не обліковується, а отже питання належності залишається невизначеним. Без встановлення власника об`єкта неможливо покрасти обов`язок з його утримання та відповідальність за його стан. Відповідач не надав доказів, що автомобіль знаходився на території, відведеній кооперативу. Якщо він був розташований на прибудинковій території багатоквартирного будинку або на території загального користування, то відповідальність за утримання та безпечний стан несе балансоутримувач цієї території керуюча компанія, ОСББ чи інший уповноважений суб`єкт. Звертав увагу, що відповідно до пункту 2.3. Договору оренди землі об`єктом оренди є тільки земельна ділянка. Крім того, розділ 8 договору оренди не містить пунктів щодо обов`язків орендаря, тобто договірними відносинами не врегульовані будь-які обов`язки відповідача перед третьою особою. Вказував, що позивач не довів, що його автомобіль перебував на території, яка належить чи передана у користування ОК «АК «Ветеран-33». Якщо транспортний засіб був розташований на прибудинковій території або в зоні загального користування, відповідальність за безпечний стан цієї зони несе її балансоутримувач, а не кооператив. Також вказував, що згідно Правил дорожнього руху України забороняється залишати транспортні засоби в місцях де вони створюють небезпеку чи перешкоду для руху, ставити автомобіль у зонах, не призначених для стоянки, у житлових зонах зупинка і стоянка допускається лише у спеціально відведених місцях. Автомобіль позивача знаходився у місці, не призначеному для стоянки, тому згідно з загальним принципом розподілу ризиків та ст. 323 ЦК України, ризик випадкового пошкодження майна несе його власник. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 19.08.2025 до суду надійшли додаткові пояснення у справі представника позивача адвоката Шиян Ю.М., у яких представник зазначила, що доводи відзиву є безпідставними, з огляду на наступне. Згідно зі статтями 13 та 15 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний утримувати її в належними стані. Паркан, розташований в межах орендованої земельної ділянки та використовуваний в інтересах кооперативу. Вказувала, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, що Миколаївська міська рада встановлювала, утримувала або контролювала саме цей паркан, а навпаки офіційно вказала, що паркан не перебуває на балансі жодного комунального підприємства. Міська рада не надала доказів того, що вона встановлювала, утримувала або контролювала паркан. Отже, відповідальність за утримання паркану не може бути покладена на міську раду. Зазначила, що відповідач не довів ані неналежного утримання огорожі, ані непереборної сили, ані вини третіх осіб, що перервала причинний зв`язок. Посилання Миколаївської міської ради на п. 26.2 ПДР не має причинного зв`язку із співпадінням падіння паркану та місця стоянки, так як аварійність огорожі причина шкоди, а не сам акт зупинки транспортного засобу у дворі. Відповідач не надав жодних доказів належного утримання або об`єктивної неможливості запобігти обрушенню огорожі. Також зазначила, що відповідач помилково ототожнює спірний паркан з елементами благоустрою прибудинкової території. Згідно з матеріалами справи огорожа розташована саме у межах орендованої земельної ділянки ОК «АК Ветеран-33», а не на прибудинковій території житлового будинку. Вказувала, що лист КПМ ММР дійсно підтверджує, що паркан не перебуває на балансі комунальних підприємств, однак це не знімає обов`язку з відповідача. Посилання відповідача на відсутність у договорі прямих умов про утримання огорожі не є релевантним, так як орендар зобов`язаний утримувати орендовану територію та забезпечувати її безпечний стан незалежно від змісту окремих пунктів договору. Аргументи кооперативу про ризик власника за ст. 323 УК України не можуть застосовуватися, оскільки шкода виникла не внаслідок випадкової загибелі речі, а через недогляд відповідача за небезпечним об`єктом. Сукупність наявних доказів є достатньою для покладення на кооператив обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу, без необхідності додаткового доведення його вини з боку позивача. Просила у разі врахування відзиву, відхилити його як необґрунтований та безпідставний. Ухвалою суду від 06.11.2025 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Автогаражного кооперативу «Ветаран-33», третя особа Миколаївська міська рада, про стягнення матеріальної шкоди в якості співвідповідача Миколаївську міську раду. 24.11.2025 року від представника Миколаївської міської ради надійшов відзив на позову заяву, у якому представник заперечувала проти позовних вимог з підстав необґрунтованості та у зв`язку з тим, що Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем по справі. Вказувала, що з позовної та доданих до неї доказів вбачається що пошкоджений автомобіль був припаркований у дворі біля паркану, який огороджує гаражі Автогаражного кооперативу «Ветеран-33». Зазначала, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що територія біля гаражів відведена для стоянки автомобілів та, що його автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту. Звертала увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме дії чи бездіяльність ММР спричинили шкоду позивачу. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження законності дій, рішень чи бездіяльності ММР, що спричинили шкоду позивачу. Більше того, за інформацією управління комунального майна Миколаївської міської ради паркан, встановлений навкруг авто гаражного кооперативу «Ветеран-33» поблизу житлового будинку [ADDRESS] на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, як окрема інвентарна одиниця не обліковується на балансі у жодного з підприємств комунальної форми власності. Натомість матеріали справи містять докази того що саме АК «Ветеран-33» є належним відповідачем по справі. З висновків щодо проведення комплексно-інженерно геодезичних вишукувань із складанням топоплану вул. Генерала Карпенка в рн.жб. №6 та договору оренди, наданих позивачем, зруйнований забор знаходиться на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка знаходиться в оренді у ОК «АК Ветеран-33». Також з фото та доданих до позовної заяви та ситуаційного плану вбачається, що паркан примикає до гаражів, які розташовані на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024 та відповідно огороджує саме їх. Також вказувала, що АК «Ветеран-33» у відповідності до вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Типових правил та Правил благоустрою в м. Миколаєві є суб`єктом у сфері благоустрою та зобов`язаний утримувати прилеглу територію надану у користування, у зокрема відшкодовувати шкоду через руйнацію паркану, який був розташований безпосередньо на орендованій земельній ділянці. Також звертала увагу на те, що земельною ділянкою, на якій розташований паркан, АК «Ветеран-33» користується тривалий час та саме ОК «АК Ветеран-33» як користувач земельної ділянки, на якій розташований паркан, є відповідальним за його стан, а Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем. Просила відмовити задоволенні позовної заяви. Ухвалою суду від 30 січня 2026 відмовлено представнику співвідповідача Миколаївської міської ради у задоволенні клопотання про розгляд справи спочатку. До судового засідання представник позивача адвокат Шиян Ю.М. не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ОК «АК Ветеран-33» адвокат Кваша С.С. до судового засіданні не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Миколаївської міської ради Дрібко Г.В. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, обов`язок щодо спростування якої покладається на відповідача. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «Renault Megane 3» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 02.02.2024 року приблизно о 07.56 год. за адресою: м.Миколаїв, вул.Генерала Карпенка (нова назва Генерала Олекси Алмазова), в районі житлового будинку [ADDRESS] внаслідок падіння паркану було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Renault Megane 3» д.н.з. [NUMBER] , про що позивачем 02.02.2024 о 07:57 повідомлено службу 102. 02.02.2024 року позивач звернувся до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради із заявою щодо надання інформації стосовно власника кам`яного паркану, розміщеного на прибудинковій території за адресою [ADDRESS] . Листом першого заступника голови Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 22.02.2024 № С-56 позивача повідомлено, що прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] межує з територією авто гаражного кооперативу «Ветеран-33», якому рішенням Миколаївської міської ради від 24.07.2014 №42/41 було надано в оренду земельну ділянку площею 3455,0 кв.м. (кадастровий номер 4810136300:12:009:0024) для обслуговування автогаражного кооперативу по [ADDRESS] . Зазначений договір оренди діє до 06.08.2028 року. Також на замовлення позивача ФОП [PERSON] були проведені комплексні інженерно-геодезичні роботи із складанням топографічного плану земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та в ході виконання робіт встановлено, що зруйнований забор знаходиться на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка знаходиться в оренді у Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «Ветеран-33». Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру матеріальної шкоди та завданих збитків механічними пошкодженнями автомобіля позивач надав висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу №258/03-04 складеного 25 березня 2024 року СОД ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, що оцінюється марки автомобіль «Renault Megane 3» д.н.з. [NUMBER] на дату настання події 02 лютого 2024 року становить 313585,59 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 389807,45 грн, ринкова вартість автомобіля без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 02 лютого 2024 року становить 313585,59 грн, вартість в пошкодженому стані після ДТП КТЗ 72514,71 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що кам`яний паркан, розмішений на території по [ADDRESS] не відповідав належним умовам та став причиною заподіяння матеріальних збитків, оскільки працівники відповідача не виконали своїх обов`язків щоб всі забудови на території орендованої земельної ділянки відповідати нормам безпеки, а тому вважав, що саме відповідач зобов`язаний відшкодувати спричинену йому майнову шкоду. Представник відповідача ОК «АК Ветеран-33» вказував, що позивач не довів, що саме паркан є власністю кооперативу або був збудований відповідачем та шкода була заподіяна діями або бездіяльністю відповідача та оскільки паркан перебуває на межі орендованої ділянки, відповідальність за його технічний стан мала би нести особа, яка ним володіє або збудувала, а саме Миколаївська міська рада як балансоутримувач або власник інженерних споруд міста. Натомість, представник відповідача Миколаївської міської ради у відзиві зазначає, що саме ОК «АК Ветеран-33» є суб`єктом у сфері благоустрою та зобов`язаний утримувати прилеглу територію надану у користування та відшкодувати шкоду через руйнацію паркану, який був розташований безпосередньо на орендованій земельній ділянці. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, в той час, як відповідачем ОК «АК Ветеран-33» належним чином не доведені його заперечення, з огляду на наступне. Відповідно до абзаців 2-4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого дляжиттєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту; утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою. Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Правила благоустрою санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві затверджені рішенням Миколаївської міської ради від 16 травня 2013 року № 28/10. Згідно з Типовими правилами благоустрою території населеного пункту, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310 прилегла територія - територія, яка межує із об`єктом благоустрою (його частиною) або спорудою (тимчасовою спорудою), розташованою на об`єкті благоустрою по його периметру. Відповідно до п. 18 Типових правил, суб`єкти господарської діяльності, які є власниками земельних ділянок та/або землекористувачами, а також власники та/або користувачі тимчасових споруд, що розташовані в межах «червоних ліній» вулиць і доріг, зобов`язані на закріпленій території: забезпечувати утримання та ремонт відповідної території; утримувати та забезпечувати належний технічний стан охоронної зони інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших елементів дорожніх об`єктів, що використовуються, відповідно до їх функціонального призначення; у разі виявлення небезпечних умов в експлуатації споруд і об`єктів, аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, а також територіальний орган або підрозділ Національної поліції України; дотримуватись вимог норм і правил щодо охорони дорожніх об`єктів. Відповідно до пункту 2.4. Правил благоустрою в м. Миколаєві благоустрій та утримання земельної ділянки і прилеглої до неї території містять у собі: постійне утримання у чистоті та порядку власних, орендованих і прилеглих територій; облаштування, ремонт і щорічне фарбування огороджень, флагштоків, турнікетів, малих архітектурних форм (фонтанів, альтанок, устаткування спортивних і дитячих майданчиків, лавок, урн тощо); періодичний ремонт і фарбування фасадів будинків, торговельних павільйонів і кіосків, у тому числі розташованих на зупинкових пунктах громадського транспорту, споруд, парканів, малих архітектурних форм та утримання їх відповідно до паспортів опорядження фасадів, які затверджені у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п.п. 1-2 розділу VII Типових правил межі утримання прилеглих територій підприємств, установ, організацій наведено у додатку до цих Типових правил. Межі та режим використання закріпленої за підприємствами, установами, організаціями території визначають відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою або власник, якщо територія перебуває у приватній власності. Відповідно до п. 6 додатку до Типових правил Межі утримання прилеглих територій підприємств, установ, організацій за територіями, прилеглими до колективних гаражів покладається на гаражно-будівельні кооперативи в межах 20 м від межі земельної ділянки, що надана у власність або користування та до проїжджої частини вулиці. Також п.п. 7.6.3. п. 7.6 Правил благоустрою м. Миколаєва визначено, що власники й орендарі об`єктів на відведеній і прилеглій територіях зобов`язані проводити роботи з їх належного утримання і в наступних межах: АЗС, гаражні кооперативи, автостоянки - на відстані 50 м по периметру споруд. Згідно п. а, г, е ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Частинами першою, другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно п. 1.1. договору оренди Миколаївська міська рада на підставі рішення від 24.07.2014 №42/41 передає, а обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив "ВЕТЕРАН-33» приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування автогаражного кооперативу по [ADDRESS] /. З пункту 5 рішення від 24.07.2014 №42/41 вбачається, що Миколаївська міська рада вирішила: «Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:12:009:0024) в оренду загальною площею 3455 кв. м, за рахунок земель комунальної власності, з них 1949 кв.м під капітальною забудовою, 1506 кв.м під проїздами, проходами та площадками, , зарахувавши її до земель для гаражного будівництва(за функціональним призначенням - до земель транспорту), для обслуговування автогаражного кооперативу по [ADDRESS] . Земельна ділянка згідно з додатком 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 за № 1051, має обмеження у використанні: - 01.08 - «охоронна зона навколо інженерних комунікацій» на частину земельної ділянки площею 307 кв.м; - 01.05 - «охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи» на частину земельної ділянки площею 28 кв.м. 5.1 Дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наданий рішенням Миколаївської міської ради від 16.05.2013 № 28/26. 5.2 Продовжити обслуговуючому кооперативу «Автогаражний кооператив «Ветеран-33» дію дозволу, наданого рішенням Миколаївської міської ради від 16.05.2013 № 28/26 на 6 місяців з дня прийняття рішення міської ради 5.3. Передати обслуговуючому кооперативу «Автогаражний кооператив «Ветеран-33» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 3455 кв.м для обслуговування автогражного кооперативу по вул. Леваневців, 25. Пункт 5 розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 19.05.2014, протокол №126, на якому рекомендовано погодити та винести це питання на розгляд міської ради...» (рішення опубліковано на офіційному сайті Миколаївської міської ради, режим доступу: https://mkrada.qov.ua/documents/4114.html). Договір діє протягом 10 (десяти) років з дати його укладення (06.08.2028). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць, до спливу строку цього Договору (п. 3.1. Договору). Також відповідно до п. 8.1 Договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів тощо. Таким чином, АК «Ветеран-33» у відповідності до вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Типових правил та Правил благоустрою в м. Миколаєві є суб`єктом у сфері благоустрою та зобов`язаний утримувати прилеглу територію надану у користування, і зокрема відшкодувати шкоду через руйнацію паркану, який був розташований безпосередньо на орендованій земельній ділянці. Таким чином, саме обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив "ВЕТЕРАН-33» як користувач земельної ділянки, на якій розташований паркан, є відповідальним за його стан. Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Наведений висновок підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року в справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20. Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача. Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Надані сторонами докази свідчать про те, що факт падіння паркану на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку із цим транспортному засобу механічних пошкоджень підтверджуються талоном-повідомленням єдиного обліку №1986 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 05.02.2024 року, висновком ФОП [PERSON] з ситуаційним планом та фотокартками до нього, висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №258/03-24 з додатками до нього. За таких обставин, оскільки пошкодження автомобіля позивача сталось внаслідок падіння паркану, який розташований по [ADDRESS] на території земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка рішенням Миколаївської міської ради передана в оренду ОК «АК Вереран-33» до 2028 року, то відповідальність за завдану позивачу шкоду покладається на балансоутримувача земельної ділянки об`єкту благоустрою - відповідача ОК «АК Вереран-33». На підставі наданих сторонами доказів та у відповідності із встановленими фактичними обставинами справи суд приходить до висновку про те, що причиною падіння паркану, що мало місце 02.02.2024 року з балансової території відповідача ОК «АК Вереран-33» сталося через бездіяльність балансоутримувача - відповідача ОК «АК Вереран-33». Твердження відповідача ОК «АК Вереран-33» про те, що паркан знаходиться на межі орендованої ділянки, відповідальність за його технічний стан мала би нести особа, яка ним володіє або збудувала, а саме Миколаївська міська рада як балансоутримувач або власник інженерних споруд міста, як обставина, що виключає наявність вини та підстав для відшкодування матеріальної шкоди внаслідок падіння паркану, суд відхиляє, оскільки дані заперечення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, згідно листа заступника начальника управління комунального майна Миколаївської міської ради від 30.07.2025 року №42317/10.01-08/25-2, паркан, встановлений навкруг автогаражного кооперативу «Ветеран-33» поблизу житлового будинку [ADDRESS] на території земельної ділянки за кадастровим номером 4810136300:12:009:0024 як окрема інвентарна одиниця не обліковується на балансі у жодного з підприємств комунальної форми власності. Також з висновку щодо проведення комплексно-інженерно геодезичних вищукувань із складанням топоплану вбачається, що зруйнований забор знаходиться на території земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:12:009:0024, яка знаходиться в оренді ОК «АК Вереран-33». Бездіяльність відповідача, яка призвела до завдання позивачу шкоди, проявилась у тому, що в порушення вищенаведених Типових правил межі утримання прилеглих територій підприємств, установ, організацій та додатку до них відповідач ОК «АК «Ветеран-33» не вжив заходів щодо належного утримання територій, прилеглих до колективних гаражів в межах 20 м від межі земельної ділянки. Також, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, доводи відповідачів щодо того, що позивач залишив автомобіль у невстановленому для паркування місці, оскільки, працівниками поліції, яких позивач одразу повідомив про падіння паркану, протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем ОК «АК «Ветеран-33» відсутності своєї вини у завданні шкоди транспортному засобу, що належить позивачу, який зазнав пошкоджень в результаті падіння кам`яного паркану. Щодо розміру матеріальної шкоди, то як було зазначено вище вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля «Renault Megane 3» д.н.з. [NUMBER] , становить 313 585,86 грн. Завдана матеріальна шкода підтверджена належними доказами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 313 585,86 грн. Інші доводи сторони відповідача на висновки суду не впливають і підстав для відмови в задоволенні позову не дають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку суд повністю задовольнив позовні вимоги. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору підтверджується квитанцією від 30.04.2024 про сплату судового збору в сумі 3135,86 грн. Понесення позивачем судових витрат на оплату комплексно-інженерної геодезичного вишукування підтверджується квитанцією від 06.03.2024 на суму 4500,00 грн. та сплата за оцінку матеріального збитку авто після ДТП підтверджується квитанцією від 04.03.2024 на суму 4500,00 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу, на підтвердження яких позивачем надано Договір про надання правничої допомоги від 10 квітня 2024 року, акт надання послуг та фактичних витрат від 13.08.2025 року наданих послуг на суму 20000,00 грн, ордер про надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3135,86 грн, витрати по оплаті комплексно-інженерної геодезичного дослідження 4500,00 грн, сплата за оцінку матеріального збитку авто після ДТП на суму 4500,00 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн., в загальному розмірі 32135,86 грн.

Outcome: approved