Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

13.03.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Левітом Віктором Семеновичем, до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та стягнення моральної шкоди, в якій просив: 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення [PERSON] повноліття. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1016245,00 гривень. 3. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] моральну шкоду у розмірі 370000,00 гривень. 4. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] витрати на професійну правничу допомогу розмірі 40000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5550,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.04.2023. Рішенням суду було встановлено, що сторони з 2018 року поживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . З часу припинення сімейних відносин позивачка самостійно здійснила витрати на утримання дитини, які є необхідними у зв`язку із захворюваннями дитини та її розвитком. Загальний розмір документально підтверджених додаткових витрат на утримання дитини становить 2032489,00 грн, 1/2 з яких складає 1016245,00 грн. Щодо стану здоров`я дитини посилається на те, що дитина потребує систематичного медичного обстеження, лікування, спеціального харчування, придбання гіопоалергенного одягу з натуральних тканин та взуття з натуральних матеріалів. У зв`язку із захворюванням у 2019 році дитина була направлена в лікарню м. Лодзя, (Польща) та проведення медичного обстеження, де було призначено лікування та систематичне медичне обстеження. Щодо навчання та розвитку дитини вказує, що з 2020 року [PERSON] займається плаванням. З 01.09.2017 по 07.09.2022 [PERSON] навчалася у Одеському приватному ліцеї «Крок». У період з 2017 року по 2023 рік [PERSON] відвідувала літній табір «Мішутка». Оплату здійснювала позивачка. З 2022 року по теперішній час [PERSON] навчається у Міжнародній академічній школі «Одеса». Щомісячно за навчання позивачка сплачує 16000,00 грн. Додатково [PERSON] відвідує заняття з шахів. Щомісячна плата становить 2000,00 грн. З метою всебічного розвитку, дитина відвідувала кінотеатри та театральні вистави. З метою всебічного розвитку, дитина відвідувала заняття танцями. Також дитина відвідувала літні табори ПЗ ОДНЗ «Академія дитинства», ФОП [PERSON] . Крім того з 2017 року по теперішній час дитина відвідує додаткові заняття репетиторів з німецької та англійської мови, математики (на теперішній алгебри та геометрії). Щомісячна плата становить 10000,00 грн. Оплату за вказані заняття, відпочинок дитини здійснює позивачка. Наголошує, що відповідач має у власності нерухоме майно, а саме: машиномісце, квартири, земельну ділянку, також у власності відповідача перебуває автомобіль. Відповідач [PERSON] - адвокат, член Одеської обласної колегії адвокатів, керівник адвокатської фірми «Алін і Ко». Висококваліфікований спеціаліст в галузі цивільного, сімейного, господарського, кримінального права та процесу. Таким чином, матеріальний стан відповідача є таким, що дозволяє йому здійснювати обов`язок з аліментного утримання дитини та нести додаткові витрати. Відповідач, є здоровим та працездатним, не має інших утриманців. Враховуючи достатній майновий стан відповідач здатний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 30000 гривень щомісяця на утримання дитини. Щодо стягнення моральної шкоди вказує, що з 2018 року сторони проживають окремо. Саме з цього періоду відповідач також усунувся від виконання своїх обов`язків батька по утриманню та вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] 2011 р.н. Позивачка була вимушена самостійно здійснювати утримання та виховання дитини одночасно поєднуючи це з роботою та з навчанням в аспірантурі. З 2018 року по теперішній час відповідач життям, здоров`ям, навчанням, життєдіяльністю дитини не цікавився та не цікавиться. Ніякий зв`язок з дитиною не підтримує взагалі. Крім того, позивачка болісно сприймає ту обставину, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тоді як обов`язок батька утримувати та виховувати його неповнолітню дитину. Позивачка в свою чергу ніколи не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з донькою та вважає, що це лише буде на користь дитині у формуванні її світогляду. Напроти, поведінка відповідача має негативний вплив на формування у дитини уявлення про сім`ю, що завдає позивачці додаткових душевних страждань. У зв`язку з триваючим невиконанням з боку відповідача батьківських обов`язків по утриманню та виховання неповнолітньої, розмір моральної шкоди, яку позивачці завдано та зазначено у цій частині позову позивачка оцінює в 5000,00 грн за кожний місяць, за період з січня 2018 по лютий 2024 року, що становить 74 місяці та складає 370000,00 грн. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М. від 15 березня 2024 року в задоволенні заяви представника [PERSON] - адвоката Левіт В.С. про відвід судді по цивільній справі відмовлено. Заявлено та задоволено самовідвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М. у розгляді справи № 522/3872/24, провадження № 2/522/3882/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та стягнення моральної шкоди. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та стягнення моральної шкоди надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І. Ухвалою Судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 01 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 2 а.с. 8). 22.05.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Аліним Михайлом Валерійовичем зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 17.04.2024 на підставі його заяви. Стосовно Адвокатського об`єднання «Адвокатської фірми «Алін і Ко», вказав, що після смерті засновника фірми - адвоката [PERSON] , з листопада 2021 року, всі працівника (адвокати) звільнились за власним бажанням та фірма фактично припинила діяльність, про що може свідчити витяг по руху банківського рахунку. Зазначив, що він є інвалідом 2 групи, загального захворювання. Він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ №10» ОМР та КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР. 11.05.2023 йому Пенсійним фондом України було видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] по інвалідності 2 групи та призначено пенсію в розмірі 2980 гривень. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи і хворіє на гіпертонію 3 стадії і має захворювання серця СН 2Б-аст, ФК 3 (NYHA), потребує постійного лікування як амбулаторно, так і стаціонарного. Наголошує, що посилання позивача, на те, що відповідач є здоровою людиною не відповідає дійсності. Щодо майнового стана зазначив наступне. Відповідачу на праві власності належить машиномісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; 1/2 частки квартири [ADDRESS] , було передано відповідачу у власність на підставі договору дарування, під час здійснення відповідачем адвокатської діяльності, у зв`язку із зупиненням адвокатської діяльності, відповідач повинен повернути вказане майно спадкоємцю попередньої власниці квартири; 1/3 частки квартири [ADDRESS] - відповідачу [PERSON] на праві власності не належить, земельна ділянка, площею 0,0595, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - належить відповідачу [PERSON] на праві власності; квартира [ADDRESS] відповідачу [PERSON] на праві власності не належить, автомобіль марки Тойота Ленд Крузер, 2003 року випуску - належить відповідачу на праві власності. Відповідач маючи тяжке фінансове становище не може сплачувати комунальні послуги в результаті чого має заборгованість по комунальним зобов`язанням за машиномісце та квартиру перед ОСББ «Акапулько 2» в розмірі 8231,20 гривень та 58475,90 гривень. Із майна, відповідач має у власності єдину квартиру та паркінг, для свого проживання та проживання його матері. Адвокатську діяльність відповідач не здійснює, участі у судових справах в якості представника - не приймає, дохід від адвокатської діяльності та Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Алін і Ко» він також не отримує. На сьогоднішній день, єдиним джерелом відповідача - є пенсія, в розмірі 2980 грн на місяць. Окрім цього, на його утримані також перебуває його матір - [PERSON] , яка не працює, є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 2700 грн. Відповідач не може сплачувати аліменти в розмірі 30000 гривень на місяць, може сплачувати аліменти на утримання дитини з пенсії в розмірі 1500 гривень щомісячно. Стосовно додаткових витрат на дитину та твердження що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків вказує, що з наявних у матеріалах справи наданих квитанцій та довідок тільки частина відноситься, згідно ст. 185 СК України, до додаткових витрат. Позов в даній частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/2 від суми додаткових витрат на дитину, а саме: у розмірі 122950 грн. Сума додаткових витрат на дитину в розмірі 245900 грн. підлягає поділу між батьками, оскільки обов`язок нести витрати на дитину мають обоє батьків. В грудні 2019 року позивачка категорично заборонила відповідачу відвідувати школу в якій вчиться Мішель, заборонила телефонувати їй, бачитись з нею, навіть у присутність позивачки. Позивачка повністю перестала спілкуватись з відповідачем, повідомляти відповідачу про потреби дитини. Позивачка не довела, що відповідач за власним бажанням самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат вважає, що слід відмовити в повному обсязі. Стверджує, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є недоведеними та безпідставними. Матеріали справи не містять будь-яких доказів в цій частині, зокрема щодо обізнаності та усвідомлення дитиною відсутності матеріального утримання з боку батька, наявності у зв`язку із цим душевних страждань дитини та причинного зв`язку між такими стражданнями та відсутністю утримання з боку батька, рівня забезпеченості потреб дитини матір`ю, впливу відсутності утримання з боку батька на можливість розвитку дитини, забезпечення її потреб тощо. Обмеження права учасників сімейних відносин на відшкодування моральної шкоди лише випадками, передбаченими пунктом 6 частини другої статті 18. Таким чином вважає, що в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити (т. 2 а.с. 17 - 27). Ухвалою суду від 18 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. про витребування доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01 січня 2018 року по день виконання ухвали суду. Витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області наступні документи: - податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку стосовно громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01 січня 2018 року по день виконання ухвали суду; - відомості про відкриті рахунки у банківських установах громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01 січня 2018 року по день виконання ухвали суду (т. 1 а.с. 82). Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року частковозадоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. Зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати інформацію стосовно перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01 січня 2018 року по день виконання ухвали суду (т. 1 а.с. 106). Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року частковозадоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. по витребування доказів. Витребувано з Малиновської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії інформацію чи проходив [PERSON] , [INFO] черговий переогляд після 24.04.2024 (т. 1 а.с. 104). 27.09.2024 на адресу суду надійшла заява позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог від 10.09.2024, в якій просить: 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення [PERSON] повноліття - до [INFO] . 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1155052,00 гривень. 3. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] моральну шкоду у розмірі 370000,00 гривень. 4. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] витрати на професійну правничу допомогу розмірі 40000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5550,00 грн. Додатком до заяви є узагальнення витрат, які здійснила [PERSON] на утримання дитини [PERSON] за період з березня 2024 року по вересень 2024 року, які складаються з 40 пунктів (т. 2 а.с. 121 125). 11.10.2024 на адресу суду від представника відповідача адвоката Дорошенка С.О., надійшов сформований 10.10.2024 в системі «Електронний суд» відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 10.09.2024, в якому зокрема зазначив, що відповідачем визнаються наступні пункти вимог із зазначенням суми (50 відсотків від сплачених сум): пункти 7,8 сума в розмірі 2000 грн; пункт 10 - сума в розмірі 692 грн; пункт 11 - сума в розмірі 510 грн; пункт 17 - сума в розмірі 199,50 грн; пункт 25 - сума в розмірі 315 грн; пункт 29 - сума в розмірі 798 грн; пункт 34 - сума в розмірі 15955 грн; пункт 37 - сума в розмірі 95 грн; пункт 39 - сума в розмірі 397 грн. Загальна сума визнаних позовних вимог складає 20961,50 гривень (т. 2 а.с. 166 169). 27.11.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. про збільшення позовних вимог від 26.11.2024, в якій просить: 1. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення [PERSON] повноліття - до [INFO] . 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1201162,60 гривень. 3. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] моральну шкоду у розмірі 370000,00 гривень. 4. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] витрати на професійну правничу допомогу розмірі 40000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5550,00 грн. Додатком до заяви є узагальнення витрат, які здійснила [PERSON] на утримання дитини [PERSON] за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року, які складаються з 29 пунктів (т. 2 а.с. 181 184). 12.12.2024 на адресу суду від представника відповідача адвоката Дорошенка С.О., надійшов сформований 11.12.2024 в системі «Електронний суд» відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 26.11.2024, в яких зокрема зазначив, що вимоги позивача, викладені в заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] не визнаються повністю. Щодо навчання у Міжнародній академічній школі Одеса зазначив. Держава забезпечує безкоштовне здобуття повної загальної середньої освіти в Україні, яка є цілком достатньою. Відтак, те що позивач віддала доньку навчатись у дорогий приватний заклад освіти за наявності в місті звичайних безкоштовних шкіл для всіх дітей є особистою примхою позивача, та в жодному разі не відноситься до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Більш того, питання, щодо вибору навчального закладу та суми сплати за навчання доньки, позивачка не обговорювала та не погоджувала з відповідачем. Щодо додаткових занять з репетитором зазначив наступне. Навчаючись у Міжнародній академічній школі Одеса дитина повинна отримувати набагато більше часу та уваги с боку вчителя, ніж зазвичай, що у свою чергу має скоротити відвідування додаткових занять. Проте, з наданої позивачем таблиці витрат з вересня по листопад 2024 року, вбачається, що донька, [PERSON] , окрім навчання в школі додатково відвідує: заняття з англійської мови, заняття з німецької мови, заняття з алгебри та геометрії. Якщо дитина не справляється з навантаженням та об`ємом навчального матеріалу, який надає даний заклад, тоді відповідач вважає за необхідним не перенавантажувати її ще додатковими заняттями, а перевести у звичайну школу, де навантаження менше, що дасть змогу доньці швидше і легше засвоювати вивчений матеріал. Щодо відвідування басейну зазначив наступне. Відповідач не проти того, аби донька відвідувала басейн. Проте, відвідування дитиною басейна де середній чек відвідування - 1100 грн (а іноді і більше) занадто великий. Відповідно до відомостей з мережі інтернет, середня вартість відвідування басейну у місті Одесі 600 грн. за 1 місяць. Щодо лікування в стоматологічній клініці. Позивачем надано від стоматологічної клініки «DENTALIKA» заключення від 11.11.2024 із зазначенням того, що [PERSON] за період лікування з 01.09. по 08.11.2024 було сплачено 11170 грн. Проте позивачем не надано жодного доказу у вигляді чеку або квитанції, який би це підтверджував. Щодо придбання одягу відповідач вважає, що позивачка купує доньці одяг не як річ першої необхідності, а як власну забаганку, оскільки робиться це по декілька разів на місяць. Окрім цього, позивачка купує речі в дорогих магазинах не узгоджуючи ці покупки з відповідачем. Також з чеків залучених до матеріалів справи, не зрозуміло взагалі кому купуються дані речі. Також з відповідачем не було погоджено питання та досягнуто домовленостей з боку позивачки, щодо понесених нею витрат на оздоровлення та навчання дитини. Вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. З цими витратами відповідач повністю не погоджується (т. 2 а.с. 220 221). Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року задоволено заяви позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог від 10.09.2024 та представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. про збільшення позовних вимог від 26.11.2024. Прийнято до розгляду заяви позивачки [PERSON] про збільшення позовних вимог від 10.09.2024 та представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С. про збільшення позовних вимог від 26.11.2024 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та стягнення моральної шкоди. У задоволенні клопотань представника позивачки [PERSON] - адвоката Левіта В.С., відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] адвоката Дорошенка С.О. про витребування доказів, відмовлено (т. 2 а.с. 215 219). Ухвалою суду від 23 січня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини та стягнення моральної шкоди та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 229). У судових засіданнях позивачка [PERSON] та її представник адвокат Левіт В.С. позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві і заявах про збільшення позовних вимог. Представник відповідача адвокат Дорошенко С.О. у судових засіданнях позов визнав частково не заперечував сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1500,00 грн щомісяця, щодо додаткових витрат на дитину та стягнення моральної шкоди просив у позові відмовити. У судове засідання призначене на 05.11.2025 сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивачки - адвоката Левіта В.С., на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача адвоката Дорошенка С.О. на адресу суду надійшла заява, в якій просив закінчити розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 06 лютого 2026 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 у справі № 522/10698/18, яке набрало законної сили 04.09.2023 (т. 1 а.с. 22 24, 25 - 27). Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 22.12.2011 Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 17). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 07.03.2024 позивачка [PERSON] та донька сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12, 13). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи судом установлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи і не спростовується сторонами. Позивач стверджує, що від відповідача матеріальна допомога на утримання спільної доньки не надходить, чим утруднюється належне утримання нею дитини та з урахуванням того, що допомога повинна носити систематичний характер та достатній розмір позивачка просить суд стягнути за судовим рішенням суму грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн. у якості аліментів на утримання доньки. Позивачка стверджує, що відповідач має можливість саме у такому розмірі надавати допомогу. Між сторонами не досягнуто письмової згоди щодо розміру аліментів на утримання спільної доньки шляхом укладення відповідного договору, а обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в силу положень статті 181 СК України є безумовним. Рішення суду про стягнення аліментів, враховуючи відносини сторін, є гарантією захисту прав неповнолітньої [PERSON] на забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Судом установлено, що відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру адвокатів України відповідач є адвокатом та до квітня 2024 року здійснював адвокатську діяльність. Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.03.2023 № 324859590 [PERSON] на праві власності належать: машиномісце [NUMBER] , загальна площа 25,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] , загальна площа 95,9 кв.м.; 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальна площа 20 кв.м.; 1/3 частки квартири [ADDRESS] , загальна площа 147,3 кв.м.; земельна ділянка, площею 0,0595, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] , загальна площа 68,0 кв.м. (т. 1 а.с. 223и 223т). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків наданими Головним управлінням ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду від 18 червня 2024 року, зокрема зазначено, що [PERSON] у червні 2023 року нараховано дохід 350727,00 грн., ознаки доходу: продаж нерухомого майна. Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що є особою з інвалідністю 2 групи, потребує постійного лікування, адвокатську діяльність не здійснює та єдиним джерелом доходу відповідача є пенсія, в розмірі 2980 грн на місяць. Вказує, що на його утримані також перебуває матір [PERSON] , яка не працює. Суд зазначає, що сам факт встановлення відповідачу 2 групи інвалідності, не є перешкодою для здійснення ним трудової діяльності з невеликими обмеженнями. Крім того, відповідно до листа Малиновської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, який надійшов на адресу суду на виконання ухвали суду від 14 серпня 2024 року, [PERSON] повторно оглядався Малиновською МСЕК 17.04.2023; йому встановлена друга група, загальне захворювання, строком до 1 травня 2024 року; черговий переогляд [PERSON] не проходив (т.2 а.с. 116); надана суду медична документація відповідача також датована 2021 - 2023 роками. Оцінюючи доводи відповідача про те, що адвокатська діяльність ним не здійснюється суд враховує, що право відповідача на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 17.04.2024 на підставі його заяви. У свою чергу, таке право може бути поновлено з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю, відповідно до п .1 ч.4 ст.31 зазначеного Закону. Поряд з цим, суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц, від 09.11.2022 у справі № 173/2312/18. Судом зазначає, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є працездатною особою, тобто такою, яка в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки. Крім того, [PERSON] суду не надано належних та достатніх доказів того, що на його утриманні перебуває мати [PERSON] , а також доказів того, що вона взагалі потребує додаткового фінансового утримання саме від відповідача. У даній справі суд ураховує те, що відповідач є адвокатом та може займатись адвокатською діяльністю, має у власності вказане вище нерухоме майно та транспортний засіб. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалися обома батьками, необхідності здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб, розвитку, навчання, здоров`я. Поряд з цим, не можуть бути прийняті судом до уваги твердження позивача про те, що відповідач [PERSON] має реальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 30 000 грн., оскільки такі обставини не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а надані суду докази не можуть свідчити про можливість відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Відтак, враховуючи наведені вище обставини,

Outcome: partial