Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 93484 від 29.12.2021 року з відповідача [PERSON] на загальну суму 50741,59 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує на, що 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 93484 від 29.12.2021 року. 28.01.2025 року було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 93484 від 29.12.2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 93484 від 29.12.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 50741,59 грн., яку позивач, як набувач права вимоги за зазначеними договорами, просить стягнути з відповідача на свою користь, також стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано у провадження судді Краснокутської Н.С. 18.11.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та цією ж ухвалою справу було призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця реєстрації та оголошенням на офіційному сайті суду. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «вручено особисто», що є належним повідомленням учасника справи. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та постановити ухвалу про заочний розгляд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 93484 від 29.12.2021 року з відповідача [PERSON] на загальну суму 50741,59 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує на, що 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 93484 від 29.12.2021 року. Відповідно до платіжного доручення № CRD_370618 від 29.12.2021 року, відповідачу було надано грошові кошти за кредитним договором у розмірі 13000 грн. 28.01.2025 року було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 93484 від 29.12.2021 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 93484 від 29.12.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 50741,59 грн., яку позивач, як набувач права вимоги за зазначеними договорами, просить стягнути з відповідача на свою користь, також стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір. На підтвердження позовних вимог позивачем надано наступні докази, а саме: копію договору про споживчий кредит № 93484 від 29.12.2021 року, копію графіку платежів до кредитного договору № 93484 від 29.12.2021 року, копію паспорту споживчого кредиту, копію заяви на видачу кредиту № 100345610, копію договору про споживчий кредит (публічна частина), копію платіжного доручення № CRD_370618 від 29.12.2021 року, копію карти обліку виконання договору, копію розрахунку заборгованості, копію договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 року, копію акту приймання-передачі реєстру боржників, копію реєстру боржників. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного нормативного обґрунтування. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.3 статті 11 цього Закону Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилами ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах 1 та 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З наданих суду доказів вбачається, що 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 93484 від 29.12.2021 року, згідно з яким, сторони погодили всі істотні умови договору, в тому числі суму кредиту, строк кредитування, розмір відсотків за користування кредитом, порядок погашення кредиту та інші істотні умови. Підписавши зазначені кредитні договори, відповідач погодився з усіма умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договорів, підписавши зміст без будь-яких застережень. Зазначені кредитні договори або їх окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, є обов`язковими для виконання позичальником. З матеріалів справи, вбачається, що первісний кредитор виконав покладені на нього зобов`язання, а саме: надав грошові кошти відповідачу у сумі, визначеній договором. Відповідач зобов`язання за свою зобов`язання не виконав належним чином, відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 50741,59 грн. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів за користування кредитними коштами, враховуючи, що відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором № 93484 від 29.12.2021 року суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та, враховуючи не виконання відповідачем умов зазначених договорів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, тому такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до приписів ч. 1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві представник ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Факторинг Партнерс» надали суду наступні докази, а саме: копію заявки на надання юридичної допомоги 1055 від 01.03.2025 року, копію витягу з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року. Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, складність справи, яка є малозначною в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: approved