Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Раврик І.Д. звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за позивачкою право власності на частину домоволодіння по [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] та її брат [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті матері. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сількогосподарського виробництва та житловий будинок по [ADDRESS] . На земельну ділянку нотаріус видав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на будиноковолодіння відмовлено нотаріусом, оскільки спадкодавиця за життя не зареєструвала право власності на житловий будинок. А тому, представник позивача просить в судовому порядку визнати за позивачкою право власності на будинок. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано від Галицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. 22 січня 2026 року позивачка через канцелярію суду скерувала заяву про розгляд справи без її участі. 28 січня 2026 року від представника позивачки - адвоката Раврика І.Д. надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася 22 січня 2026 року через канцелярію суду скерувала заяву про визнання позовних вимог. Розгляд справи просить проводити без її участі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, установив наступні фактичні обставини справи. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] (свідоцтво про народження № [NUMBER] , видане Кінчаківською сільською радою Більшовцівського району Станіславської області 18.10.1961, а.с.8). [PERSON] померла [INFO] (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Кінчаківської сільської ради с. Кінчаки Галицького району Івано-Франківської області 23 липня 2015 року, а.с.10). 30 вересня 2013 року виконавчим комітетом Кінчаківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від імені [PERSON] посвідчено заповіт за реєстровим №8, відповідно до якого все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.11). На підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.03.2016, державним нотаріусом Галицької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №76/2016 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43114074 від 01.03.2016, а.с.48 зворот). Спадкова маса складається з нерухомого майна: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6174 га, що розташована на території Кінчаківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, позивачка [PERSON] спадщину прийняла (Заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом №151 від 01.03.2016 (а.с.40). 16.06.2016 позивачці державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,6174 га, кадастровий номер 2621283900:08:001:0034? що розташована на території Кінчаківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області (а.с.52 зворот). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2025, відмовлено у видачі Свідоцтва про право нас спадщину за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.13). Відповідно до Виписки з погосподарської книги №7 за 2004-2031 36/6-5 від 23.01.2026, виданої Кінчаківським старостинськимм округом Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, головою домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] . Індивідуальний житловий будинок садибного типу та по господарські споруди побудовані у 1978 році на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0,1200 га (а.с.78). Згідно Довідки №18 від 14.02.2023, виданої обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстрація права власності на спірне домоволодіння не проводилась (а.с.12). Оскільки [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння по [ADDRESS] , вона звернулася до суду із вказаним позовом. Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, спадкоємцями за яким є [PERSON] та [PERSON] . До складу спадщини входить домоволодіння по [ADDRESS] , головою якого згідно з випискою з погоспордарської книги була спадкодавиця [PERSON] . Отже, вищевказаний житловий будинок та господарські споруди, які зведені у 1978 році, використовувалися спадкодавицею як власне домоволодіння, обліковувалися за нею в погосподарській книзі, що в умовах чинного на той час законодавства та порядку обліку житлового фонду в сільській місцевості є належним доказом належності будинку саме [PERSON] . Як роз`яснено в листі Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 за № 19-32/319, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких документів, вирішується в судовому порядку. Разом з тим, слід зазначити, що права власності на будинки, споруди виникало та не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що має місце в даному випадку, оскільки спірний будинок побудовано у 1978 році. Тобто, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Саме така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі №757/30646/18. Таким чином, судом встановлено, що спірний житловий будинок спадкодавиця [PERSON] набула на законних підставах, а тому дане нерухоме майно входить до складу спадщини Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане вище домоволодіння позивачці видано не було у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Відповідачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та відповідно до матеріалів спадкової справи, прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , в тому числі і частку домоволодіння по [ADDRESS] . У поданій до суду заяві відповідачка позов визнала повністю. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, враховуючи, що спадкодавиці належало спірне домоволодіння, а позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved