Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № A3Н7СТ155101006317 від 14.08.2020 року у розмірі 84 567,95 грн, яка складається з: 63 239,85 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21 328,10 грн загальний залишок заборгованості за процентами, а також витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2020 року, будучи клієнтом Банку, відповідач уклала з Банком кредитний договір № A3Н7СТ155101006317, щодо надання останній кредиту в розмірі 100 000,00 грн строком на 40 місяців (тобто до 13.12.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). АТ «А-Банк» свій обов?язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 100 000,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 13.12.2023 року, терміном на 40 місяців. Згідно до п. 6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 50,00 річних. Станом на 26.03.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 84 567,95 грн, яка складається з: 63 239,85 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21 328,10 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та проценти за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим банк звертається до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, АТ «А-Банк» просив позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 02.05.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю ст. 177 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків. Від представника позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача усунув всі недоліки зазначені в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.05.2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з позовом представник позивача подав заяву про те, що Акціонерне товариство «Акцент-Банк» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник також просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явилася, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надала, відзиву на позов не направила. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі була належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, не з`явилася до суду та не повідомила про поважність такої неявки, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 17.06.2020 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за змістом якої відповідач визнала, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому відповідач засвідчила, що до укладення цієї угоди, ознайомилася з договором про надання банківських послуг і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Також зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-банку www.a-bank.com.ua. 14.08.2020 року відповідач уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір у формі Заяви Клієнта № A3Н7СТ155101006317, в якій просила надати кредит за послугою «Швидка готівка» на вказаних умовах: тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 100 000,00 грн, строк кредиту - 36 місяців, процентна ставка (фіксована) - 50 % на рік, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323387010912064. В заяві визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, становлять Договір (п. 11). Крім того, 14.08.2020 [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому зазначені умови кредитування, аналогічно викладені в Заяві про надання послуги «Швидка готівка» № A3Н7СТ155101006317 від 14.08.2020 року. Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування кредитними коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зокрема, приписами ст. 634 ЦК України передбачена можливість сторін укласти договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що договір кредиту між сторонами був укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції чинній на момент укладення кредитного договору) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 (у редакції чинній на момент укладення кредитного договору) цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У Постанові Верховного Суду від 02.11.2021 року по справі № 243/6552/20 вказано, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Наявна в матеріалах справи копія Заяви Клієнта створена у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», підписана електронним підписом уповноваженою на те особою та у встановленому законом порядку не визнана недійсною. Таким чином, 14.08.2020 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви Клієнта № A3Н7СТ155101006317. Згідно меморіального ордеру № TR.14941753.29586.79 від 14.08.2020 [PERSON] позивачем перераховано грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн, призначення платежу: видача кредиту згідно договору № A3Н7СТ155101006317 від 14.08.2020. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав кредит у розмірі 100 000,00 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не виконувала умови договору в розмірах і строках визначених умовами договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Факт використання кредитних коштів також підтверджується випискою по кредиту станом на 26.03.2025 року. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач, всупереч умов кредитного договору, не здійснює належним чином платежі для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно достатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України перебачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, не забезпечила своєчасне повернення позивачеві запозичених коштів. Такі дії порушують права та законні інтереси позивача, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 63 239,85 грн станом на 26.03.2025 року. Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми прострочених відсотків у розмірі 21 328,10 грн суд зазначає наступне. За ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно зістаттею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентної ставки за користування кредитом зазначений та погоджений сторонами в Заяві Клієнта № A3Н7СТ155101006317 від 14.08.2020, Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка», які підписані відповідачем. Згідно наданого банком розрахунку розмір заборгованості за процентами складає 21 328,10 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що розрахунок є обґрунтованим, тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проте, відповідач не скористалася правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір на відповідача.

Outcome: approved