Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся системою «Електронний суд» до суду із даним позовом, в якому вказав, що 15.03.2024 між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого позивач передає у власність відповідачу грошові кошти в сумі 96 725 грн., що складає еквівалент 2500 доларів США, згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 15.03.2024, а відповідач прийняв у власність та зобов`язується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 01.05.2024 року. Станом на 08.12.2025 року відповідачем погашено заборгованість в розмірі 1800 доларів США, залишок заборгованості складає 700 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 29 439,69 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість. Ухвалою суду від 24.12.2025 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 29.12.2025 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Представник позивача надала заяву в якій просила слухати справу у відсутність позивача та його представника та задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечують. Також, представником позивача надано до суду оригінал нотаріально посвідченого договору позики. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідачу надсилалася копія позову з додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі, в якій роз`яснювалися строки та порядок подання відзиву та клопотань про розгляд справи у загальному порядку. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідачки судом не отримано. На адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, враховуючи згоду позивача та його представника, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 15.03.2024 року між сторонами укладено договір позики грошей, посвідчений 15.03.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., зареєстровано в реєстрі за № 993. Відповідно до умов договору, позивач передає у власність відповідачу грошові кошти в сумі 96725 грн, що складає еквівалент 2500 доларів Сполучених Штатів Америки, згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 15.03.2024, а відповідач прийняв у власність та зобов`язується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 01 травня 2024 року.(а.с. 37). Як вбачається з пункту 2 вказаного вище договору, позивач передав в повному обсязі, гроші в сумі 96 725 грн, що складає еквівалент 2500 доларів Сполучених Штатів Америки, згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 15.03.2024, а відповідач отримав гроші, ще до підписання цього договору.(а.с. 37). Пунктом 3 вказаного вище договору визначено, що повернення позиченої суми повинно бути проведено в м. Харкові. (а.с. 37) Відповідно до пункту 6 вказаного вище договору, проценти по цьому договору не нараховуються. (а.с. 37) Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що договір позики від 15.03.2024р. підписаний [PERSON] , як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора зазначеної у цьому договорі грошової суми. Наданий до суду представником позивача оригінал договору позики грошей є належним та допустимим доказом факту отримання [PERSON] від [PERSON] грошей у борг та волевиявлення позичальника у строк до 01.05.2024 р. повернути борг. З детального аналізу змісту договору позики грошей від 15.03.2024 р. вбачається, що при його складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату його укладення, прізвища, ім`я і по-батькові сторін, реєстраційні номери облікових карток платника податків та місце їх проживання, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, відомості про отримання позичальником вказаних коштів до підписання даного договору із зобов`язанням їх повернути в обумовлений угодою строк. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.01.2019 р. у цивільній справі №373/2054/16-ц: «…гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений 15.03.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., зареєстровано в реєстрі за № 993.Відповідач на час розгляду справи свої зобов`язання щодо повернення коштів виконав не в повному обсязі. Як зазначає позивач, та це не спростовано відповідачем, станом на 08.12.2025 [PERSON] погашено заборгованість у розмірі 1800 доларів США. Станом на 08.12.2025 сума заборгованості становить 700 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 29 439,69 грн. Тому вимоги позивача про стягнення несплаченої суми боргу у розмірі 29 439,69 грн, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду системою «електронний суд» позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved