Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини. Свою заяву позивач пояснює тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014. Від шлюбу сторони мають 2 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час позивач та діти з відповідачем не проживають, позивач намагається власними силами матеріально забезпечити дітей, відповідач не надає утримання дітям, хоча має можливість їх утримувати. 04.11.2025 Драбівським районним судом було видано наказ про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що син [PERSON] має основний діагноз G93.1 Аноксичні ушкодження головного мозку, не кваліфіковані в інших рубриках а також супутні захворювання: Дизартрія та анартрія, потребує стаціонарного та амбулаторного лікування. Вказала, що разом з сином у період з 06.10.2025 по 13.10.2025 та з 14.10.2025 по 29.10.2025 перебувала на стаціонарному лікуванні у спеціалізованих медичних закладах. На даний час син знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-педіатра та лікаря-психіатра, йому призначено медичні процедури, які він повинен проходити періодично у дитячому відділенні КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, також йому призначено ряд медичних препаратів. Вказує, що на даний час у зв`язку з хворобою сина здійснює за ним догляд, тому позбавлена можливості працювати, не має грошових заощаджень, рухомого і нерухомого майна у власності. Відповідач у додаткових витратах на дитину участі не приймає. Заходи досудового врегулювання спору не проводились, оскільки відповідач уникає контактів. Позивач бажає, щоб суд визначив розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину в твердій грошовій сумі щомісячно фінансуванням наперед. Тому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши його участь у додаткових витратах на дитину фінансуванням наперед у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00грн. щомісячно до його виздоровлення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 22.12.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями не звертався. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 22 листопада 2014 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.11.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 71, після реєстрації шлюбу прізвище дружини: [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.2015 Василівською сільською радою Семенівського району Полтавської області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2018 виконавчим комітетом Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008424069 від 16.07.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/008425202 від 16.07.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008424564 від 16.07.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки виконкому Шрамківської сільської ради Золотніського району Черкаської області № 10-19/6/46 від 30.10.25, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має на утриманні неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Згідно Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 17 від 19.09.2024 КНП Драбівська БЛ ДСР, він містить відомості про реабілітаційні заходи дитини [PERSON] , [INFO] , - відновну терапію, профілактичні заходи, психіатричну допомогу, медичне спостереження. Згідно відомостей ТОВ Центр реальної інклюзії «Ерудит», 28.04.2025 було проведено консультацію пацієнта [PERSON] , здійснено нейрокорекцію та заняття з логопедом, діагностику у логопеда/дефектолога та нейропсихолога. Згідно копії висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, 13.05.2025 було проведено повторну оцінку [PERSON] з метою зарахування до першого класу. Вказаний висновок містить оцінку фізичного стану, мовленнєвого розвитку, когнітивної сфери, емоційно вольової сфери, освітньої діяльності дитини, потреби в адаптації та модифікації змісту навчального матеріалу, забезпеченні необхідними допоміжними засобами для навчання та розумовому пристосуванні, відомості про психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги для вчителя-логопеда, вчителя-дефектолога, адміністрації закладу та батьків. Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради від 28.08.2025, [PERSON] має встановлений діагноз F06.8, F80.1. рекомендовано: 1) (вказано препарат та курс лікування), 2) заняття з логопедом, дефектологом, 3) госпіталізація в психіатричне відділення на 14.10.2025. Згідно Виписки № 12445 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 13.10.2025, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06.10.2025 по 13.10.2025. Основний діагноз: F06.8, F80.1, F88, F90.0 Психічні розлади у вигляді важких порушень мови (СНМ ІІ рівня, дизартрія), СДУГ, когнітивної недостатності з низьким рівнем соціального функціонування. Рекомендації: психолого-педагогічна корекція поведінкових порушень з використанням метода поведінкової терапії, оптимізація внутрішньосімейних взаємовідносин з урахуванням особливостей емоційно-вольової сфери дитини, заняття з логопедом, дефектологом, Абізол 3 міс. Згідно Виписки № 147 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради» від 29.10.2025, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 14.10.2025 по 29.10.2025. Основний діагноз: G93.1 Аноксичні ураження головного мозку, не класифіковані в інших рубриках. Супутні захворювання: R 47.1 дизартрія та анартрія. Рекомендації: продовжити активні вправи, продовжити вправи на дрібну моторику, продовжити заняття по розвитку мови, повторний курс реабілітації при необхідності. Судовим наказом Драбівського районного суду Черкаської області від 04.11.2025 року наказано стягувати [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 03.11.2025. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином достовірно встановлено обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання своїх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та визначено їх розмір. Предметом позову є визначення участі відповідача у додаткових витратах на дитину [PERSON] , [INFO] , фінансуванням наперед у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно до його виздоровлення. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний суд у постанові від 08 травня 2023 року по справі № 756/9882/19 зазначив, що аналіз відповідних приписів Закону (статей 141, 185 СК України) свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що син сторін має хворобу, у зв`язку з чим позивач здійснює за ним догляд та позбавлена можливості працювати. Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено наявність захворювання у сина сторін [PERSON] , проте твердження, що позивач не має можливості працювати у зв`язку з доглядом за сином не знайшло свого підтвердження, оскільки не підкріплено належними доказами. При цьому з матеріалів справи вбачається, що дитина відвідує школу, а отже, може перебувати певний час без догляду матері. Суд звертає увагу, що позивач не вказує, з якого моменту не працює, здійснюючи догляд за сином, та яким чином забезпечує утримання дітей, жодних відомостей про рівень своїх доходів не надає. Також з матеріалів вбачається, що з відповідача судовим наказом від 04.11.2025 призначено до стягнення аліменти на 2 дітей у розмірі 1/3 частки його доходу, зокрема й на утримання сина [PERSON] , проте позивач не надає відомості, яким чином відбувається стягнення та про розмір надходжень. Щодо розміру додаткових витрат, про стягнення яких просить позивач, то слід зазначити, що враховуючи принцип рівності участі батьків у матеріальних витратах на утримання дитини, розмір додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням [PERSON] , має становити 10000,00грн. щомісячно, проте позивач не надає жодних розрахунків додаткових витрат та доказів на підтвердження їх понесення на даний час або у майбутньому. Розмір додаткових витрат, про стягнення яких просить позивач - 5000,00грн. щомісячно жодним чином не обґрунтований та не підтверджений належними доказами. Позивачем взагалі не надано жодного доказу, що свідчить про її щомісячні матеріальні витрати на сина, що викликані особливими обставинами хворобою сина, зокрема, пов`язані з його лікуванням. Також не доведено, що розмір аліментів, який вже призначено до стягнення з відповідача, не покриває матеріальні потреби дитини [PERSON] , зокрема, пов`язані з його лікуванням. Окрім того, жодним чином не підтверджено, що відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати у розмірі, про стягнення якого просить позивач, оскільки жодних відомостей про матеріальний стан відповідача суду не надано. Також слід зазначити, що відповідно ч. 1 ст. 6 Сімейного Кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тому вимога про стягнення додаткових витрат на дитину щомісячно до його виздоровлення, без зазначення часових меж, не ґрунтується на вимогах закону, адже відомостей про тривалість лікування та наявність перспектив видужання [PERSON] до втрати статусу дитини суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є належним чином обґрунтованими, а обставини, на які посилається позивач, доведеними належними і допустимими доказами, а тому у задоволенні позову належить відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач є звільненою від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211,20 грн. відносяться на рахунок держави у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed