Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

28.03.2025 представник позивачки, адвокат Олійник Інна Степанівна, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що батько позивачки, [PERSON] , був власником земельної ділянки площею3,4174 га, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільська рада, посвідченої державним актом на земельну ділянку серії ЯА №258068, яку він успадкував від [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане державним нотаріусом Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. 06.02.2024, реєстровий номер 2-75, [PERSON] стала власницею 4/5 часток земельної ділянки. Відповідно до договору дарування частини земельної ділянки, який посвідчений державним нотаріусом Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. 07.02.2024, реєстровий номер 2-82, позивачка стала власницею 1/10 частки земельної ділянки. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. 06.02.2024, реєстровий номер 2-77, її брат, [PERSON] , став власником 1/10 частки земельної ділянки. Таким чином позивачка та її брат [PERSON] є власниками всієї земельної ділянки (вона має у власності 9/10, а [PERSON] 1/10 частки земельної ділянки). Їх батько, [PERSON] , ще за життя уклав з ПП «Технофарм - Україна» договір оренди землі (без номера та дати укладення) на останній сторінці якого міститься запис, що договір зареєстрований у Київській обласній філії ДП «Центр ДЗК» БЦ РВ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.11.2010 №041093602074. Відповідно до п.2 Договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,651 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №258068, ЯА №258069, виданого Білоцерківською райдержадміністрацією 03.11.2004 реєстраційний №443,№441». Відповідно до п.6 Договору оренди землі договір оренди укладено на 10 років. Відповідно до п.33 Договору оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення ороку, на який його було укладено. Відповідно до п.39 Договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії Договору оренди закінчився 08 листопада 2020 року. Предметом договору були дві різні земельні ділянки, які посвідчувались двома різними державними актами на право власності на земельну ділянку, а саме: 1) серії ЯА №258068 від 30.12.2004, який виданий [PERSON] на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 03.11.2004 №399 на земельну ділянку площею 3,421 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільська рада, кадастровий номер 3220484100:03:006:0005, який успадкували у вищевказаних частинах після [PERSON] позивач та третя особа, дана земельна ділянка є спірною земельною ділянкою відповідно до цієї позовної заяви; 2) Серії ЯА №258069 від 30.12.2004, який виданий [PERSON] за підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 03.11.2004 №399 на земельну ділянку площею 3,230 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Київська область, Білоцерківський район, Озернянська сільська рада, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0006, який успадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори 23.01.2024, реєстровий номер 2-17 (4/5 частин земельної ділянки) та договору дарування посвідченого державним нотаріусом Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори від 26.01.2024, реєстровий номер 2-43 (1/5 частина земельної ділянки), дана земельна ділянка не входить до предмета спору цієї позовної заяви, оскільки вибула з користування відповідача, право оренди припинене та передане іншій особі. Отримавши право власності на земельну ділянку, 06.02.2024 в нотаріальній конторі позивачці стало відомо, що 26.03.2021 державним реєстратором Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області на земельну ділянку зареєстроване інше речове право за номером 41294858 та продовжено строк дії договору оренди землі згідно державного акта ЯА №258068 реєстраційний № 443, площею 3,4174 га, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005 до 08.11.2030. Підставою поновлення договору оренди землі слугувала заява відповідача №22 від 01.03.2021 до суб`єкта державної реєстрації Маловільшанської сільської ради [PERSON] про те, що у зв`язку зі смертю орендодавця [PERSON] 18.06.2019 ПП «Технофарм-Україна» просить поновити договір оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3220484100:03:006:0006 та 3220484100:03:006:0005, загальною площею 6,651 га, між [PERSON] ПП з II «Технофарм-Україна» на той самий строк і на тих самих умовах до моменту державної реєстрації та права власності спадкоємця на земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлого». Таким чином, склались такі правові обставини, що право оренди на одну земельну ділянку об`єкту оренди договору оренди землі загальною площею 6,652 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №258068, реєстраційний № 443, площею 3,4174 га, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005 поновлено та зареєстровано право оренди за ПП з ІІ «Технофарм-Україна» до 08.11.2030, а право оренди на другу земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №258069, реєстраційний №441, площею 3,2300 га змінено кадастровий номер: 3220484100:03:006:0006 на 3220484100:03:006:0031, припинено право оренди та передано в оренду [PERSON] до 19.02.2034. Отже, Договір оренди землі загальною площею 6,651 га був поновлений до 08.11.2030 після закінчення строку його дії в односторонньому порядку за заявою відповідача на одну земельну ділянку, площею 3,4174 га (кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005), а право оренди на іншу земельну ділянку площею 3,2300 га (кадастровий номер: 3220484100:03:006:0006 змінений автоматизовано на 3220484100:03:006:0031) припинено, у зв`язку з закінченням строку дії та передане в оренду 19.02.2024 ФОП [PERSON] на 10 років, тобто до 19.02.2034. Норми матеріального права саме в редакції вищевказаної заяви відповідача №22 від 01 березня 2021 чинне законодавство не передбачає. Натомість ст.19 ЗУ «Про оренду землі» було доповнено ч. 7 згідно із Законом № 1533-VII1 від 20.09.2016 у редакції Закону № 340-ІХ від 05.12.2019 такого змісту: «Якщо строк дії договору оренди землі, що не містить умови про його поновлення, закінчився у день або після смерті орендодавця, договір за заявою орендаря поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою. Зазначена заява має бути подана до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно протягом одного місяця з дня, коли орендарю стало відомо про смерть орендодавця. З моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку, передану в оренду особою, яка управляє спадщиною, або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Таким чином станом на дату укладення договору оренди землі від 08.11.2010 вищевказаної норми не існувало. Згідно перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на дату поновлення договору оренди землі) поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення. Крім того ч. 7 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» щодо поновлення договору не може бути застосована у даному випадку, оскільки договір оренди землі містить умови про його поновлення та площа земельної ділянки яка передана в оренду відповідно до Договору оренди землі змінилась з 6,651 га на 3,4174 га, що є зміною істотної умови договору та виключає можливість застосування такого інституту права як поновлення договору оренди землі. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005 ніколи не перебувала і не перебуває в управлінні органу місцевого самоврядування, а ПП з ІІ «Технофарм-Україна» утримує у себе спірну земельну ділянку незаконно, заперечує щодо припинення права оренди, незважаючи на те, що строк дії договору оренди закінчився. На виконання вимог ст. 148-1 Земельного кодексу України 01.03.2024 вона та [PERSON] , надіслали відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву, в якій вказали, що вони є новими власниками земельної ділянки, надали правовстановлюючі документи, повідомили що станом на дату укладення договору (08.11.2010) умови поновлення Договору оренди землі яка міститься в п. 7ст.19 ЗУ «Про оренду землі» не існувало, тому поновлення незаконне, умови Договору оренди землі також містять умови про поновлення, тому умови п.7 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» застосуванню не підлягають та просили розірвати договір оренди землі, підписати угоду та акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки, з метою мирного врегулювання спору. У подальшому позивачка отримала відповідь ПП з II «Технофарм-Україна» про відмову підписати акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки, оскільки інший співвласник [PERSON] передумав повертати свою частку спірної земельної ділянки та бажає залишити в користуванні відповідача свою частку земельної ділянки. Позивачка повторно звернулася до відповідача із заявами від 16.04.2024 та від 19.04.2024 про повернення земельної ділянки (копії додаються), однак відповідач відмовив та у свої письмовій відповіді зазначив, що обов`язкове повернення земельної ділянки відбувається виключно після припинення або розірвання договору землі та послався на ч. 1ст.34 ЗУ «Про оренду землі» якою встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб. Вона звернулась до відповідача вчетверте, із заявою про припинення права оренди на спірну земельну ділянку, однак відповідь не отримала. Вона зверталась до державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори та до державного реєстратора Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області з заявою припинення права оренди, однак отримала відмову. Позивачка вважає, що договір оренди припинив свою дію, оскільки строк його закінчився 08.11.2020, а [PERSON] та [PERSON] отримали у власність спірну земельну ділянку 06.02.2024 та навіть повідомили про це ПП з ІІ «Технофарм-Україна» листом від 01.03.2024, надавши йому копії правовстановлюючих документів. До цього часу відповідач не вчинив жодної дії щодо припинення права оренди, навпаки він утримує земельну ділянку у своєму користуванні. До того ж відповідач знав про смерть їхнього батька [PERSON] ( [INFO] ), оскільки земельна ділянка була в його володінні та користуванні. Спадкова справа була заведена за заявою позивачки 11.07.2019, однак у зв`язку з розглядом судової справи № 357/13574/19 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області позивачка та третя особа змогли оформити право власності на земельну ділянку після рішення суду, яке набрало законної сили 20.09.2022, оскільки оспорюванню підлягав заповіт на спірну земельну ділянку. Тому, просила визнати право оренди Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» (номер запису про інше речове право 41294858) на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005 таким, що припинене, визнати відсутнім право оренди Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005 (номер запису про інше речове право 41294858) та припинити державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005 площею 3,4174 га, проведену на підставі договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ПП «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» та заяви Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» №22 від 01.03.2021, номер запису про інше речове право 41294858, дата державної реєстрації 26.03.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57423028 від 01.04.2021, та судові витрати стягнути з відповідача. 01.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.05.2025 - 11:30. 01.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Головного управління ДПС у Київській області інформацію стосовно виплати та/або нарахування доходів (орендної плати) по договору оренди землі (зареєстрований у Київській обласній філії ДП «Центр ДЗК» БЦ РВ 08.11.2010 №041093602074) на земельну ділянку площею 3,4174 га, яка розташована на території Маловільшанської територіальної громади (колишньої Озернянської сільської ради) Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за період з 01.01.2011 і по даний час, орендодавець [PERSON] (1ПН 1036709233), орендар ПП «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 31949739) та витребувано у Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» належним чином завірені копії заяви та платіжних документів, на підставі яких [PERSON] отримував у Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» допомоги на поховання [PERSON] . 01.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] , про забезпечення позову, задоволено та заборонено Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1357931532204). 04.04.2025 відповідач - Приватне підприємство з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» направив до суду повідомлення щодо неможливості виконання ухвали суду від 01.04.2025. 07.04.2025 представник третьої особи - [PERSON] , адвокат Кобець Роман Юрійович подав до суду письмові пояснення у справі, у яких зазначив, що вимоги позивачки не визнаються [PERSON] повністю з наступних причин. Так, згідно інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що земельна ділянка площею 3,4174 га кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005 за видом спільної власності «спільна часткова» з розміром частки 1/10 належить [PERSON] , інша частка 9/10 належить [PERSON] . При цьому, вказана земельна ділянка перебуває в оренді у Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» від якого [PERSON] як співвласник своєчасно та в повному обсязі отримує орендну плату за користування земельною ділянкою, а тому наміру визнавати право оренди припиненим, визнавати відсутнім права оренди, а також припиняти державну реєстрації іншого речового права (права оренди) не має, тому, з його боку, відсутні жодні претензії до відповідача. Також, варто відмітити, що право спільної часткової власності є основним видом права спільної власності. Для спільної часткової власності притаманно, що кожному власнику належить певний розмір частки в праві власності на спільну річ. Водночас, ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У ч. 1 ст. 357 ЦК України закріплено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними. Співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Всупереч цьому, [PERSON] , будучи власником 9/10 частки у спільній частковій власності земельної ділянки, будучи позивачкою, залучила брата у якості третьої особи, як другого власника частки у спільній частковій власності земельної ділянки, не отримавши від нього згоди, і подала позов у ситуації, коли він, як другий співвласник не тільки не надав своєї згоди, але і заперечує проти висунутого позову. Таким чином, позивачка самостійно, без його узгодження і попередньої отриманої від нього згоди, як другого співвласника, а по справі третьої особи, звернулась до суду з вимогою про визнання права оренди припиненим, визнання відсутнім права оренди, припинення державної реєстрації іншого речового права (права оренди) в частині 9/10 ідеальної частки земельної ділянки у праві власності на спільне майно, що на його думку не мала права робити, оскільки лише спільно вони могли б ініціювати внесення будь-яких змін до чинного договору оренди землі, який укладений з відповідачем та належно виконується останнім. Тому, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 11.04.2025 представник позивачки, адвокат Олійник Інна Станіславівна, подала до суду письмові пояснення із запереченнями проти пояснень третьої особи, у яких зазначила, що по-перше, представник третьої особи Кобець Р.Ю. помилково вважає, що [PERSON] незаконно залучено до участі в справі в якості третьої особи, оскільки [PERSON] такої згоди не давав, оскільки позивачка є власником 9/10 часток, а третя особа - 1/10 частки спірної земельної ділянки, тому рішення по справі вплине на права і обов`язки [PERSON] , як співвласника земельної ділянки. По-друге, представник третьої особи [PERSON] помилково вважає, що позивачу і третій особі належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, оскільки це ідентичні поняття. Позивач і третя особа є співвласниками земельної ділянки з визначеними частками (9/10 та 1/10), які без спільної згоди щодо володіння, користування та розпорядження дійти не можуть. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2025по справі №357/7729/24 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд ухвалив: припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, площею 3,4174 га, яка розташована на території Маловільшанської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом поділу її внатурі; виділити в натурі, у власність [PERSON] 9/10 земельної ділянки, що становить площу 3,0757 га, відповідно до варіанту №1 висновку судового експерта [PERSON] ТОВ «НІСЕ-Експертиза» за результатами земельно-технічної експертизи №105 від 23.09.2024 із земельної ділянки загальною площею 3,4174 га, яка розташована на території Маловільшанської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (у минулому територія Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області), кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак представник третьої особи [PERSON] подав апеляційну скаргу, тому справа знаходиться на розгляді в Київському апеляційному суді. Копія постанови Київського апеляційного суду буде додана до матеріалів цієї цивільної справи. По-третє, представник третьої особи [PERSON] помилково вважає, що позивачка може звернутись до суду лише за згодою [PERSON] . Так відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Обмеження у доступі до правосуддя не допускається, оскільки України правовадержава, тому всі спори мають бути вирішені в суді. До того ж, сам договір оренди землі ні [PERSON] , ні [PERSON] не підписували, підписував їх батько, який помер. Сторони успадкували спірну земельну ділянку в частинах та є її співвласниками. Строк договору вже закінчився і був продовжений державним реєстратором до вступу спадкоємців у спадщину. Сторони набули право власності на земельну ділянку шляхом прийняття та оформлення спадкових прав, а відповідач відмовляється провести припинення права оренди та незаконно використовує спірну земельну ділянку. Крім того, представник третьої особи [PERSON] , окрім оціночних суджень щодо предмета спору, не посилається на жодну матеріальну норму права, як на підставу для підтвердження його позиції викладеній в прохальній частині пояснень. Тому, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. 15.04.2025 відповідач - Приватне підприємство з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» подало до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначило, що не погоджується з позовною заявою та вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 08.11.2010 між відповідачем та [PERSON] було укладено договір оренди землі загальною площею 6,651 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Озернянської сільської ради Білоцерківського району (вказана площа складається з двох земельних ділянок з кадастровими номерами: 3220484100:03:006:0005, 3220484100:03:006:0006). Відповідно до положень ч. 7 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» та у зв`язку із смертю [PERSON] 26.03.2021 державним реєстратором Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області - Кошовим В`ячеславом Петровичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі заяви від 01.03.2021, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 41294858, датою закінчення дії договору визначено 08.11.2030. Встановлено, що позивачка з моменту відкриття спадщини - 12.06.2019 успадкувала права та обов`язки, які мав орендодавець [PERSON] , відповідно до договору оренди землі від 08.11.2010, зокрема і право на отримання орендної плати в розмірі 105750, 00 грн, яку вона отримала від відповідача у встановлений нею строк згідно поданої заяви від18.10.2024. Так, [PERSON] , як позивачка по справі, і [PERSON] , як третя особа, є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером: 3220484100:03:006:0005, у зв`язку з чим кожному з них належить ідеальна частка у праві власності на спільне майно, а не реальна частка у спільному майні. У зв`язку з цим, право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною земельної ділянки, а поширюється на усе спільне майно земельної ділянки площею 3,4174 га, якій присвоєно кадастровий номер: 3220484100:03:006:0005 і право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Окрім того, позивачці належить на праві спільної часткової власності 9/10 ідеальна частка земельної ділянки, і така частка не може бути об`єктом цивільних прав до того часу, доки позивач не виділить її в натурі та несформує як окрему земельну ділянку, що матиме свої реальні межі, геопросторові координати, окремий кадастровий номер, площу, адресу тощо. Таким чином, земельна ділянка, яка предметом спірного договору, є цілим самостійним об`єктом цивільних прав, вона не є поділеною, частки співвласників не винесені в натурі, у зв`язку з чим в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з технічних причин неможливо створити або припинити речове право на 9/10 частку земельної ділянки, що не виділені в натурі та не є самостійним об`єктом власності, який мав би свої реальні межі, геопросторові координати,юридичну адресу, площу та кадастровий номер. При цьому, за відсутності укладеного договору між співвласниками про спільне користування майном, позивачка самостійно, без узгодження і попередньої згоди другого співвласника, а по справі третьої особи, звернулася до суду з вимогою про визнання права оренди припиненим, визнання відсутнім права оренди, припинення державної реєстрації іншого речового права (права оренди) у праві власності на спільне майно, що не мала права роботи. Третя особа інший співвласник [PERSON] з пред`явленим позовом не згодний, що підтверджується матеріалами додаткових пояснень по справі від 07.04.2025, наданих ним до суду. Таким чином, вважає, що позивач і третя особа, як співвласники ідеальних часток у праві власності на спільне майно лише спільно мали звернутися до суду з урахуванням наступного. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, [PERSON] ,будучи власником 9/10 частки у спільній частковій власності земельної ділянки, і будучи позивачем, залучила по даній справі в якості третьої особи [PERSON] , як другого власника 1/10 частки у спільній частковій власності земельної ділянки, не отримавши у такого другого співвласника згоди, і подала позов в ситуації, коли другий співвласник не тільки не надав згоди, але і заперечує проти висунутого позов. Щодо порушення позивачем доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїйсуті нормами прямої дії. Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах». Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. У свою чергу, доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Доктрина venire contra factum proprium є проявом принципу добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Тому навряд чи можливо, з урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, стверджуватися, що як принцип добросовісності взагалі, так і його прояв доктрина venire contra factump roprium можуть бути обмежені певною сферою. Як встановлено, позивач набула права власності на 9/10 частку земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане державним нотаріусом Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П.06.02.2024 та договору дарування частини земельної ділянки, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. 07.02.2024, тому і набула право на отримання орендної плати та відповідно скористалась цим правом.Так, 18.10.2024 на адресу відповідача надійшла заява від позивачки з проханням в термін до 01.11.2024 виплатити їй заборгованість за користування її частки земельної ділянки за попередні роки (2021-2023 рр.) та орендну плату за поточний -2024 рік, а всього 105750,00 грн. Враховуючи те, що вказані дії позивачки повністю узгоджувались з приписами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», де визначено, що орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а тому відповідач перерахував позивачу в обумовлений нею строк вказану суму на її картковий банківський рахунок, що підтверджується платіжною інструкцією № 3578 від 01.11.2024. З огляду на зазначене, позивачкою при зверненні до суду було порушено доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), оскільки, як свідчать матеріали справи позивач отримувала орендну плату, тобто вона фактично визнала та схвалила наявність договірних правовідносин з відповідачем на умовахо спорюваного права оренди. Таким чином, у даній справі позивачка отримувала орендну плату за користування 9/10 частки земельної ділянками від орендаря. Отже конструкція вказаних позовних вимог не може бути застосована до зобов`язань, які виконувались обома сторонами, атому позовні вимоги позивача суперечать доктрині venire contra factum proprium, і не підлягають до задоволення. Тому, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 21.04.2025 представник позивачки, адвокат Олійник Інна Станіславівна, подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що позивач повністю не погоджується з доводами відзиву, з огляду на наступне. По-перше, представник відповідача помилково вважає, що [PERSON] незаконно залучено до участі в справі в якості третьої особи, оскільки [PERSON] такої згоди не давав. Позивач є власником 9/10 часток, а третя особа 1/10 частки спірної земельної ділянки, то рішення по справі вплине на права і обов`язки [PERSON] , як співвласника земельної ділянки. По-друге, представник відповідача помилково вважає, що позивач і третя особа мали спільно звернутись з позовною заявою про визнання права оренди припиненим, визнання відсутнім права оренди, припинення державної реєстрації іншого речового права (права оренди). У даному судовому засіданні є дослідження законності утримання відповідачем у своєму користуванні земельної ділянки після закінчення строку дії договору (08.11.2020) за умови, що позивач і третя особа не підписували угоду про продовження строку дії договору, а сама пролонгація договору до 08.11.2030 здійснена в односторонньому порядку за заявою відповідача від 01.03.2021. У користуванні відповідача земельна ділянка утримується лише державною реєстрацією, а сама підстава для такої реєстрації до 08.11.2030 відсутня. Так, і позивач, і третя особа набули право власності на земельну ділянку, успадкувавши її в часинах 9/10 та 1/10, про що повідомили відповідачу листом від 01.03.2024. Однак, відповідач на цей лист надав відповідь від 25.03.2025 про те, що припинити право оренди не може, оскільки інший власник [PERSON] бажає залишати свою частку в оренді відповідача. Отже, предметом спору є доведення того, що відомості в державному реєстрі речових прав підлягають припиненню, оскільки відсутня сама підстава речових прав укладений договір оренди з відповідним строком дії. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими з огляду на вищенаведені факти,докази та визначені матеріальні норми права, які підлягають застосуванню. До того ж, між позивачкою і третьою особою склались неприязні відносини, оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/13574/19 від 09 серпня 2022 року про визнання заповіту недійсним було задоволено її позов повністю, суд скасував заповіт, тому позивачка успадкувала спірну земельну ділянку на підставі заповіту, який передував скасованому. Позивачка наголошує, що вона повинна віддати йому борг, а саме 15 тис грн, які стягнуті з нього на підставі цього рішення суду як судові витрати. Таким чином домовитись з [PERSON] про якийсь спільний знаменник неможливо. Тому вона змушена була звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду про поділ спірної земельної ділянки, рішенням якого по справі №357/7729/24 (суддя КошельБ.І.) її позовну заяву задоволено повністю. Крім того, позивачка правомірно набула право на отримання орендної плати. Так позивач отримала орендну плату, оскільки відповідач користувався її земельною ділянкою, про що він не заперечує та сам визнає. Тому, просила позов задовольнити у повному обсязі. 29.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника третьої особи, адвоката Кобець Романа Юрійовича. 01.05.2025 судом постановлено ухвали, які занесені до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляд заяв щодо спору, поданих учасниками справи; про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державного реєстратора Маловільшанської сільської ради Кошового В`ячеслава Петровича, про відкладення підготовчого засідання на 26.05.2025 -11:30, згідно п.2 ч.2 ст. 198 ЦПК України. 12.05.2025 судом отримано від Головного управління ДПС у Київській області інформацію на виконання ухвали суду від 01.04.2025 про витребування доказів. 22.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, відмовлено. 23.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача, Кобець Романа Юрійовича, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, відмовлено. 26.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Головного управління ДПС у Київській області інформацію стосовно виплати та/або нарахування доходів (допомоги на поховання) [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), які він отримав від ПП «Технофарм-Україна» (ЄДРПОУ 31949739) у 2019 році, у зв`язку зі смертю свого батька [PERSON] . 26.05.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 09.07.2025 - 10:30, згідно п.4 ч.5 ст. 198 ЦПК України. 29.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви [PERSON] , про забезпечення позову, відмовлено. 09.07.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 26.05.2025 та третьої особи від 07.07.2025 щодо зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили рішенням у справі № 357/7729/24. 09.07.2025 судом постановлено ухвали, які занесені до протоколу судового засідання, про визнання обов`язковою явки у судове засідання третьої особи [PERSON] ; про виклик та допит свідків у судовому засіданні, за клопотанням позивачки; про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 04.08.2025 - 14:00, згідно п.3 ч. 5 ст. 198 ЦПК України. 22.07.2025 судом отримано від Головного управління ДПС у Київській області інформацію на виконання ухвали суду від 26.05.2025 про витребування доказів. 04.08.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Головного управління ДПС у Київській області інформацію стосовно виплати та/або нарахування доходів (допомоги на поховання) [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), які він отримав від ПП «Технофарм-Україна» (ЄДРПОУ 31949739) у 2019 році, у зв`язку з смертю свого батька [PERSON] . 04.08.2025 судом постановлено ухвали, які занесені до протоколу судового засідання: про задоволення клопотання про виклик та допит свідків; про відкладення підготовчого засідання на 11.09.2025 14:00, згідно п. 4 ч. 5 ст. 198 ЦПК України та за клопотання представника відповідача адвоката Усачука Олексія Івановича 19.08.2025 судом отримано від Головного управління ДПС у Київській області інформацію на виконання ухвали суду від 04.08.2025 про витребування доказів. 11.09.2025 судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.10.2025 14:00. 03.10.2025 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника відповідача - [PERSON] 06.10.2025 справу знято з розгляду, у зв`язку з відпусткою головуючого судді, та перенесено судове засідання на 20.10.2025 14:00. 20.10.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 10.11.2025 - 15:00, у зв`язку з тим, що стороною відповідача подано до суду заяву, яка має бути розглянута до початку розгляду справи по суті. 21.10.2025 судом постановлено ухвалу, якою заяву відповідача - Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА», про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25, провадження №2/357/2931/25, визнано необґрунтованою та заяву відповідача, про відвід головуючого судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/4217/25, провадження №2/357/2931/25, передано для вирішення питання про відвід судді у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 23.10.2025 ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранова А.Ю. у задоволенні заяви Приватного підприємства з іноземними інвестиціями «ТЕХНОФАРМ-УКРАЇНА» про відвід судді відмовлено. 10.11.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні на 10.12.2025 14:30, для повторного виклику третьої особи - [PERSON] та виклику свідків. 10.12.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні на 28.01.2026 14:00, для повторного виклику третьої особи - [PERSON] . 28.01.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, проперехід до стадії ухвалення судового рішення та згідно ч.1 ст. 224, ч.6 ст. 259 ЦПК України, відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 09.02.2026 16:00. Позивачка [PERSON] у судове засідання у не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивачки - адвокат Олійник Інна Станіславівна у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що орендна плата припинилася нараховуватись у 2019 році, тобто підприємство знало, що немає кому платити кошти за договором. Після отримання свідоцтва на спадщину позивачка вже не отримувала орендну плату. Один із братів отримав допомогу на поховання від підприємства у 2019 році [PERSON] у розмірі 2484,47 грн, отже, відповідач знав, що орендодавець помер. З 2019-2021 роки позивачка не отримувала орендну плату. Строк дії договору оренди закінчився, однак його пролонговано в односторонньому порядку незаконно. Відповідач не скористався своїм першочерговим правом на переукладення договору, позивачці нічого не направляли, ні пропозиції про укладення договору чи додаткові угоди. У договорі вказано, що він припиняється як в ч. 1 ст. 131 Закону України «Про оренду землі». Підприємство 24.09.2025 прислало лист та гроші, але позивачка відразу їх повернула. Орендну плату з 2019-2024 роки позивачка отримала до отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Тому, той спосіб захисту, який заявлений позивачкою має привести до відновлення права позивачки. Крім того, є рішення суду про виділ земельної ділянки в натурі, однак, позивачка не може користуватися земельною ділянкою, так як діє договір оренди, тим самим позивачка не може реалізувати своє право власності. Також, зазначила, що докази понесення судових витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення. Представник відповідача адвокат Усачук Олексій Іванович, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивачка прийняла дію договору, отримавши орендну плату з 2019-2024 роки. Відповідач сплатив їй ці кошти, вони не поверталися. Будь-яке виконання будь-яких дій свідчить про існування договору, тому цей договір діє і не може визнаватися недійсним чи припинятися. Позивачка має 9/10 часток земельної ділянки, а інший співвласник 1/10 частки земельної ділянки, тобто позивачка не єдина співвласниця земельної ділянки, але чомусь інший співвласник третя особа, а не позивач. Позивачка не є власником цілого об`єкта нерухомого майна. На момент реєстрації продовження строку дії договору, вони не були ще власниками земельної ділянки. Про нових власників вони дізналися, лише після того, як вони про це повідомили. Третя особа [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав думку представника відповідача та зазначив, що його батько уклав договір оренди землі та хвалив підприємство, оскільки вони виплачували гроші. Тому він, після смерті батька, уклав договір з цим підприємством на належну йому 1/10 частину земельної ділянки. Коли помер батько, то поховав його він. Підприємство кошти на поховання батька йому платило, він спочатку і не знав про цю фірму. Чи отримували гроші інші брати не знає. Він зустрічався із представником підприємства, але він не знав смерть батька, договір автоматично перейшов на наступний строк. Щодо розподілу землі нічого не сказали. Підприємство дало йому договір та він його підписав. Його влаштовують відносини з підприємством, оскільки він отримує орендну плату. Третя особа - державний реєстратор Маловільшанської сільської ради Кошовий В`ячеслав Петрович, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Суд, заслухавши учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України). Під час вирішення цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, ніж закон. Більш того,

Outcome: partial