Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

31.12.2025 позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (далі ТОВ "Іннова Фінанс") звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області через електронний кабінет позивача із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказує на невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 8448880625 від 06.06.2025, що укладений між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] . Кредит надано у сумі 15000,00 грн, строк 360 днів, проценти 1,00 перші 180 днів, 0,96 % із 181-го дня. Комісія відсутня. На дату підготовки позовної заяви включно утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 33720,00 грн, яка складається із: 15000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 18720,00 грн заборгованості за процентами. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 07.01.2026 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 09.02.2026 о 14:00 год.; повідомлено відповідачеві [PERSON] , що 24.12.2025 позивач ТОВ "Іннова Нова" надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" листом за № 0505527736654 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 07.01.2026 і судової повістки; витребувано докази. Відповідач копію ухвали суду та судову повістку не отримав 17.01.2026 за своїм зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду 20.01.2026 із відміткою: "Адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням відповідачеві судової повістки (а.с. 59, 60, 63, 69, 70). Позивач просить розглядати справу за відсутності свого представника, просить ухвалити заочне рішення (а.с. 5). 09.02.2026 відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Станом на 09.02.2026 суд не отримував від відповідача відзив на позов або будь-яких інших документів у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, 09.02.2026 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача. 09.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові дані і докази, суд встановив таке. Між позивачем, як кредитодавцем, і відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір № 8448880625 від 06.06.2025 (Fisfera) згідно якого відповідачеві надано кредит у сумі 15000,00 грн строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 52920,00 грн. Кошти надаються на карту [NUMBER] . Дати надання кредиту 06.06.2025 або наступний за ним календарний день. Проценти 1,00 % перші 180 днів, 0,96 % із 181-го дня. Договір, додаток 1 (графік платежів), паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 9323 06.06.2025 00:45, який надіслано на нормер телефону [NUMBER] (а.с. 6-24, 34). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є сталою. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору № 8448880625 від 06.06.2025 про отримання відповідачем у позивача 15000,00 грн. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). ТОВ ФК "Контрактовий дім", який є небанківським надавачем платіжних послуг, листом від 16.12.2025 № 18603 ствердив, що 06.06.2025 о 0:46 здійснено грошовий переказ 15000,00 грн на карту [PERSON] [NUMBER] (а.с. 33, 38-42). АТ КБ "ПриватБанк" листом від 16.01.2026 повідомив, що на ім`я [PERSON] емітовано карту [NUMBER] , 06.06.2025 на неї отримано грошовий переказ 15000,00 грн (а.с. 69). Отже позивач належним чином виконав своє договірне зобов`язання із надання кредиту 15000,00 відповідачеві. Заборгованість відповідача за договором не погашена і станом на 08.12.2025 складає 33720,00 грн, яка складається із: 15000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 18720,00 грн заборгованості за процентами, на що вказує складений позивачем розрахунок. Розрахунок вказує на отримання від відповідача 6772,50 грн з повернення кредитних коштів (а.с. 43-45). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення 12000,00 грн неустойки оскільки позивач мав її списати в силу зазначеного припису закону. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором і позов підлягає повному задоволенню на суму 33720,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Відтак суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати 2422,40 грн зі сплати судового збору пропорційно до повністю задоволених позовних вимог (а.с. 60). На підставі викладеного,

Outcome: approved