Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 25 034,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 25 вересня 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2021 року та від якого вони мають спільних дітей неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які після припинення з відповідачем шлюбних відносин залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2022 року з відповідача [PERSON] стягнуто на її (позивача) користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.08.2022 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , в подальшому у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На даний час повнолітня донька [PERSON] завершила навчання в КЗ «Олександрійській медичний фаховий коледж» на платній основі та за 2025 навчальний рік за навчання нею було сплачено 24 080,00 грн, а за рік проживання у гуртожитку сплачено 6 591,00 грн. Крім того, неповнолітній син [PERSON] навчається в КЗ «Класична гімназія Кропивницької міської ради». На даний час більшість уроків проводиться за допомогою дистанційного навчання, тобто з використанням комп`ютерної техніки. Щоб забезпечити дитину засобом для навчання, 19.06.2025 позивач придбала ноутбук вартістю 13 998,00 грн та телефон вартістю 5 399,00 грн, який особливо необхідний синові під час участі у змаганнях з волейболу в інших населених пунктах України. Враховуючи відмову відповідача добровільно сплатити їй половину вартості зазначених витрат, просить стягнути їх з відповідача в судовому порядку. Ухвалою суду від 22.09.2025 позовну заяву залишено без руху. 02.10.2025 до суду позивачем подано заяву на виконання ухвали суду. Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 05.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперчено позовні вимоги. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Строк на подачу відзиву на позов у даній справі встановлений судом в ухвалі судді від 06.10.2025 про відкриття провадження у справі і складає 15 днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу судді від 06.10.2025 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 14.10.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 49). Отже, 15-ти денний строк на подачу відзиву на позов відповідачем у даній справі сплив 29.10.2024. В той же час, відзив на позов у даній справі поданий відповідачем до суду 05.12.2025, що підтверджується відміткою суду (а.с. 54). Судом враховується, що до суду відповідачем не подано та не заявлялося клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, судом встановлено, що до поданого відповідачем відзиву на позовну заяву не додано доказів надсилання його позивачу. Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Як вбачається із поданого відзиву, відповідачем не долучено для суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачеві. Таким чином позивач позбавлений права подати відповідь на відзив, висловити міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Враховуючи пропуск відповідачем строку на подачу відзиву, відсутність клопотання відповідача про продовження процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву, відсутність доказів направлення відзиву позивачу, суд не бере до уваги вказаний відзив на позов відповідача та розглядає справу за наявними матеріалами. 28.01.2026 позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні участі не брав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] з 25 вересня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2021 року (справа № 405/7266/20), яке набрало законної сили 22 березня 2021 року. Від шлюбу сторону мають двох дітей повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05 липня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1237, а також малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 1328. Батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2022 року (справа № 405/4173/22), яке набрало законної сили 05 грудня 2022 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.08.2022 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , в подальшому у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На виконання зазначеного рішення суду Ленінським районним судом м. Кіровограда 14 грудня 2022 року видано виконавчий лист. Відповідно до листа № 34086/33.17-27/10 від 24.06.2025 Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] працює в ПП «УРСА-ТРАНС». Згідно з листом № 37903/33.17-27/2 від 01.07.2025 Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів складає 5 164,31 грн. Позивач у позовній заяві зазначає, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається в 8-му класі КЗ «Класична гімназія Кропивницької міської ради». Крім того, судом встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] досягла повноліття та до червня 2025 року навчалася в КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» за освітньою програмою «Стоматологія ортопедична». Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 21 від 25.08.2023 року, укладеного між КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» (Заклад) та [PERSON] (Законний представник) вартість освітньої послуги становить: Перший рік навчання з вересня 2023 року по червень 2024 року 22000,00 грн. ( в місяць 2 200,00 грн). Другий рік навчання з вересня 2024 року по червень 2025 року 23000,00 грн. (в місяць 2 300,00 грн.). Замовник вносить плату в розмірі вартості навчального семестру безготівково, щосеместрово двічі на рік до 01.09. І- семестру і до 15.01 ІІ- семестру поточного навчального року, або як виключення щомісячно у безготівковій формі на рахунок виконавця до 20 числа першого місяця, який настав для оплати (п.п. 3.3., 3.4 Договору). Відповідно до Додаткової угоди від 01.10.2024 до Договору внесено зміни в п. 3.3. Договору, а саме викладено в редакції: «Перший рік навчання з вересня 2023 року по червень 2024 року 22000,00 грн. ( в місяць 2 200,00 грн). Другий рік навчання: за вересень 2024 року 2 300,00грн, з жовтня 2024 року по червень 2025 року 21 780,00 грн. (в місяць 2 420,00 грн.), загальна саму оплати за другий рік навчання 24 080,00 грн». Факт внесення коштів на оплату за навчання [PERSON] на загальну суму 24 080,00 грн підтверджується платіжними інструкціями, при цьому зазначені кошти згідно з зазначеними платіжними інструкціями вносилися позивачем [PERSON] (а.с. 25-27). Окрім того, відповідно до договору найму жилого приміщення в гуртожитку КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» № 2 від 30.08.2023 року, укладеного між КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» (Наймодавець) та [PERSON] (Наймач), для [PERSON] (Одержувач) Наймодавець передає Наймачу ліжко-місце в кімнаті гуртожитку КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» для проживання Одержувача, зі всіма комунальними послугами, за плату, встановлену цим Договором, на строк навчання Одержувача у КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж». Вартість проживання у гуртожитку за 1 (один) місяць, на момент укладання цього договору, становить 604,00 грн. Замовник вносить плату безготівково, щосеместрово двічі на рік до 01.09. І- семестру і до 15.01 II-семестру поточного навчального року, або як виключення щомісячно у безготівковій формі на рахунок виконавця до 20 числа першого місяця, який настав для оплати ( п.п. 2.1, 2.2. Договору). Відповідно до платіжних інструкцій позивачем внесено кошти на рахунок КЗ «Олександрійський медичний фаховий коледж» за проживання в гуртожитку [PERSON] в загальному розмірі 6 591,00 грн (а.с. 28-31). Також, позивачем подано до суду фіскальні чеки, які підтверджують придбання нею ноутбуку Lenovo V15 G4 IRU (83A1S01E00) Business Black вартістю 13 998,00 грн та телефона Samsung Galaxy A05s (A057G) вартістю 5 399,00 грн (а.с. 32-33). Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Як закріплено у ст. 53 Конституції України, повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Кожен має право на доступ до публічних освітніх, наукових та інформаційних ресурсів, у тому числі в мережі Інтернет, електронних підручників та інших мультимедійних навчальних ресурсів у порядку, визначеному законодавством. Держава здійснює соціальний захист здобувачів освіти у випадках, визначених законодавством, а також забезпечує рівний доступ до освіти особам із соціальновразливих верств населення. Держава створює умови для здобуття освіти особами з особливими освітніми потребами з урахуванням індивідуальних потреб, можливостей, здібностей та інтересів, а також забезпечує виявлення та усунення факторів, що перешкоджають реалізації прав і задоволенню потреб таких осіб у сфері освіти. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про вищу освіту" вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. Зважаючи на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ст. 157 СК України), саме вони вправі вирішувати вид освіти, форму здобуття, організаційно-правовий статус навчального закладу з огляду на матеріальні можливості належного забезпечення навчального процесу та особливості освітніх потреб дитини. Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року в справі №756/4947/17-ц, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем доведена наявність особливих обставин, які вимагали від позивача понесення додаткових витрат на навчання доньки [PERSON] , [INFO] , в загальній сумі 30 671 грн., приймаючи до уваги обов`язок батьків в рівній мірі брати участь у вихованні та в утриманні дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача додаткових витрат в сумі 15 335,50 грн, що становить половину від загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в загальній сумі 19 397 грн, які пов`язані із здобуттям середньої освіти, враховуючи загальновідомі обставини проведення на даний час навчання в освітніх закладах дистанційно в онлайн форматі, також підлягають задоволенню в сумі 9 698,50 грн, що становить половину від загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Outcome: approved