Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС") через систему «Електронний суд» звернувся до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3268364 від 20.05.2021 року в сумі 49 672,50 гривень та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») відповідачкою подано заявку на отримання кредиту №3268364. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачці електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, після введення якого відповідачка підтвердила прийняття умов кредитного договору №3268364 від 20.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до умов кредитного договору до укладення договору відповідачка отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладенням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Таким чином, відповідачка, підтвердивши, що ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, уклала договір про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 11 100,00 грн. Проте відповідачкою умови договору не були виконані, сума кредиту не повернута. Згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т від 13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором №3268364 від 20.05.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідачки. Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 49 672,50 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 11 100,00 грн; - заборгованість за відсотками 37 462,50 грн; - заборгованість за комісійними винагородами - 1 110,00 грн; - заборгованість за пенею 0,00 грн, яку позивач просив стягнути на його користь, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. У зв`язку з порушеннями відповідачкою умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідачки, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, заборгованість погашена не була, що змушусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання в якому останній просив справу розглянути без участі представника позивача та задовольнити позов, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не скористалася. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2021 року відповідачка створила та заповнила анкету-заяву на кредит №3268364, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надала також згоду, зокрема, щодо умов кредитування (а.с.11). Анкета-заява на кредит №3268364 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви №3268364, від початку заповнення заяви 20.05.2021 12:00:35 до підписання договору 20.05.2021 12:04:17; оброблено 20.05.2021 12:04:17; інформацію про результати прийняття рішення по заяві №3268364 - погоджено 20.05.2021. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума 11 100,00 грн; замовлений строк - 30 днів; погоджена сума 11 100,00 грн; погоджений строк - 30 днів; комісія за надання - 10,00 % одноразово; ставка процентів 1,25 % за кожен день користування. З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою, вбачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах (а.с. 16-19). Згідно з договору про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося на умовах визначених договором надати відповідачці грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 11 100,00 грн строком на 30 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 19.06.2021р. Комісія за надання кредиту 1 110,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 4 162,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Додатками до вказаного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року та паспорт споживчого кредиту №3268364, що є додатком №2 до договору про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року (а.с. 20-21). Відповідно до копії платіжного доручення №46707971 від 20.05.2021 року ТОВ «МІЛОАН» отримувачу [PERSON] перерахувало 11 100,00 грн на картку №516875*98 кошти згідно договору №3268364 (а.с. 33). 13.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату на умовах, визначених договором (а.с. 22-28). Відповідно до Витягу з додатку до договору фактору №07Т від 13.09.2021 року до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" перейшло право вимоги до відповідачки за договором №3268364 від 20.05.2021 року в сумі 49 672,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 11 100,00 грн; - заборгованість за відсотками 37 462,50 грн; - заборгованість за комісійними винагородами - 1 110,00 грн; - заборгованість за пенею 0,00 грн (а.с.13). Сума заборгованості зазначена у розрахунку за кредитним договором №3268364 від 20.05.2021 року за період з 20.05.2021 до 18.08.2021 року становить 49 672,50 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 11 100,00 грн; - заборгованість за відсотками 37 462,50 грн; - заборгованість за комісійними винагородами - 1 110,00 грн; - заборгованість за пенею 0,00 грн (а.с. 14-15 зворот). На адресу відповідачки 25.07.2025 представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було направлено досудову вимогу [PERSON] та рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором №3268364 від 20.05.2021 року у розмірі 49 672,50 грн (а.с. 35). До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «МІЛОАН» виконало в повному обсязі умови кредитного договору договором №3268364 від 20.05.2021 року, укладеного з відповідачкою, надавши останній обумовлену суму кредиту, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносила, внаслідок чого за період з 20.05.2021 до 18.08.2021 року заборгованість відповідачки перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» складає 49 672,50 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 11 100,00 грн; - заборгованість за відсотками 37 462,50 грн; - заборгованість за комісійними винагородами - 1110,00 грн; - заборгованість за пенею 0,00 грн. Саме таку суму заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за договором про відступлення права вимоги №07Т від 13.09.2021 року передало позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №3268364 від 20.05.2021 року. Підстави виникнення заборгованості за кредитним договором та її розмір підтверджуються відомостями про щоденні нарахування та погашення. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підтвердив своє право вимоги за вказаним договором надавши суду належні докази. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином позивач надав докази, чим підтвердив укладення 20.05.2021 року договору про надання споживчого кредиту №3268364 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою [PERSON] , за письмово визначеними умовами, погодженими між кредитором та відповідачкою. Враховуючи що в договорі, зазначені всі дані відповідачки, а саме: РНОКПП, паспортні дані, інформація про зареєстроване місце проживання, контактний номер телефону, отже надані останньою добровільно, а тому сумнівів, що відповідачка отримала код одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором у суду відсутні. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачкою не спростований. Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а також проведеним ним розрахунком заборгованості відповідачки та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що між відповідачкою та первісним кредитором погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору. Тому слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №3268364 від 20.05.2021 року в загальному розмірі 49 672, 50 грн. З урахуванням вище встановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №3268364 від 05.09.2025 року (а.с.2). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідачки витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Так, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: договір про надання правової допомоги за №42649746 від 05 травня 2025 року, укладений між ФОП [PERSON] та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», пунктом 4.1. р.5 якого сторони погодили, що загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки вказаної у п.4.7 договору. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку (а.с.29-31); додаткову угоду №3268364 від 29 липня 2025 року до договору про надання правової допомоги за №42649746 від 05 травня 2025 року, згідно з умовами якої адвокат Міньковська А.В. зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 32); акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) підписаний адвокатом Міньковською А.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», згідно з яким адвокатом надано ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» правову допомогу на загальну суму 5000 грн (а.с.10); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Міньковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» правову допомогу на загальну суму 5000 грн (а.с. 15). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що сторона позивача участі в розгляді справи не брала, обмежившись надсиланням позовної заяви, через систему «Електронний суд». Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що можливо зменшити розмір витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи № 873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є невідповідною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 5 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Міньковською А.В. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень.

Outcome: approved