Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в особі представника Титаренка В. В. з вимогою стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року у сумі 42 373,71 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146. Відповідно до умов кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 28 407,91 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за користування ним. Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника у розмірі 27 300,00 гривень; оплата клієнтом страхового платежу у розмірі 1 107,91 гривень на користь Приватного акціонерного товариства «УНІКА ЖИТТЯ». Строк кредиту - 72 місяці, з 08.09.2020 по 08.09.2026. Проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована та становить 37,90 % річних. Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі та умовах, визначених договором. Однак, усупереч умовам кредитного договору, [PERSON] припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання - припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно із умовами кредитного договору. 20 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення вимоги № 114/2-57-F. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року на загальну суму 43 373,71 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 36 276,46 гривень та заборгованості за процентами у сумі 6 097,25 гривень. Ураховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року у сумі 42 373,71 гривень. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні. Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву у якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час їх проведення повідомлявся належним чином, заяв/клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 08 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146. Відповідно до пункту 1.1. заяви-договору банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» № [NUMBER] у гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування увідповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. У пункті 1.2. заяви-договору сторони погодили, що на умовах цієї заяви-договору з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 28 407,91 гривень, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту - придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника у розмірі 27 300,00 гривень; оплати клієнтом страхового платежу у розмірі 1 107,91 гривень на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя». Строк кредиту - 72 місяці з 08.09.2020 по 08.09.2026. Проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована і становить: на період з 08.09.2020 по 08.09.2020 (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 37,90 % річних. У додатку № 1 до заяви-договору наведено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням усіх супутніх послуг). У паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача визначено: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 28 407,91 гривень; строк кредитування - 72 місяці. Стосовно реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - 37,90 %; тип процентної ставки - фіксована; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 72 132,44 гривні. Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 та додатки до нього підписано 08 вересня 2020 року відповідачем електронним підписом «984005», [NUMBER] . У той же день [PERSON] електронним підписом підписав заяву № 014-RO-82-61610146 до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року. На підтвердження факту надання Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» відповідачу кредитних коштів у розмірі, визначеному заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року, та фактичного користування останнім кредитними коштами позивач надав виписку по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» на ім`я [PERSON] 20 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F. За змістом пункту 2.1. договору на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до статей 512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Пунктом 2.3. договору встановлено, що первісний кредитор у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору формує конкретний портфель заборгованості станом на останній день попереднього місяця, повідомляє про його формування та готовність до продажу нового кредитора шляхом направлення йому письмового повідомлення на паперовому носії до 15 числа поточного місяця у спосіб, передбачений пунктом 8.7. договору. Протягом 5 банківських днів з дати отримання повідомлення від первісного кредитора новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору в порядку, встановленому статтею 3 договору, вказану у повідомленні загальну вартість сформованого портфеля заборгованості, яка визначається, як сумарний розмір фіксованої одиничної ціни кожного права вимоги, що входять до портфеля заборгованості. Первісний кредитор не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від нового кредитора коштів у розмірі загальної вартості прав вимоги сформованого портфеля заборгованості готує та направляє на підписання новому кредитору в паперовій та одночасно електронній формі реєстр боржників, яким фіксується відступлення прав вимоги за сформованим портфелем заборгованості. Новий кредитор в той же день підписує реєстр боржників, проставляє печатку та повертає первісному кредитору. Дата підписання реєстру боржників відповідає даті відступлення права вимоги. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора. На підтвердження виконання сторонами умов договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року позивачем надано повідомлення первісного кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № 114/13-45 від 14 червня 2023 року, адресоване новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», про формування портфеля заборгованості на суму 3 149 285,56 гривень. Згідно із платіжною інструкцією № 802 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 15 червня 2023 року було сплачено на рахунок Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості за договором відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року у розмірі 3 149 285,56 гривень. 19 червня 2023 року сторони договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року підписали та скріпили печатками реєстр боржників. З реєстру боржників від 19 червня 2023 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року на загальну суму 42 373,71 гривень. Як доказ обгрунтованості розміру заявленої до стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року, позивач надав складений первісним кредитором розрахунок, зі змісту якого встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 19 червня 2023 року становить 42 373,71 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у сумі 36 276,46 гривень та заборгованості по процентам у сумі 6 097,25 гривень. 02 серпня 2024 року позивачем засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача досудову вимогу. Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», яке набуло право вимоги у Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», як кредитодавцем, та фізичною особою [PERSON] - споживачем фінансових послуг. Згідно із договором про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року адвокат Титаренко В. В. здійснює представництво інтересів товариства у даних спірних правовідносинах. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 867 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року загальна вартість наданих робіт (послуг) становить 1 400,00 гривень. Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 20 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F. Дослідивши умови договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, надані письмові докази та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що первісним кредитором було сформовано портфель заборгованості та направлено новому кредитору відповідне письмове повідомлення про його формування, а новим кредитором у встановлені договором строки сплачено повну вартість сформованого портфеля заборгованості, що підтверджується платіжною інструкцією № 802 від 15 червня 2023 року. Після отримання коштів сторони підписали та скріпили печатками реєстр боржників від 19 червня 2023 року, яким зафіксовано відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору саме дата підписання реєстрів боржників є датою відступлення права вимоги. Згідно із реєстром боржників до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року на загальну суму 42 373,71 гривень. Отже, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло статусу нового кредитора та є належним правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» за вказаним кредитним договором, право грошової вимоги до боржника перейшло до позивача на законних підставах. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року, обгрунтував право вимоги до відповідача тим, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року. Підписуючи вказаний договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Судом встановлено, що кредитний договір № 014-RO-82-61610146 підписано 08 вересня 2020 року відповідачем за допомогою електронного підпису 984005, надісланого на номер [NUMBER] . У заяві-договорі про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року сторони погодили, що банк відкриває на ім`я [PERSON] поточний рахунок, на який зараховує кредитні кошти у розмірі 28 407,91 гривень. З наданої суду виписки по рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» на ім`я [PERSON] , убачається, що 08 вересня 2020 року на вказаний рахунок було зараховано грошові кошти у розмірі 28 407,91 гривень, у подальшому відповідіч здійснював систематичне погашення заборгованості. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року, а також з огляду на те, що відповідач систематично вносив грошові кошти у рахунок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що він фактично отримав кредитні кошти у зазначеному розмірі. У пункті 1.2. заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 сторони погодили, що строк кредиту - 72 місяці, з 08.09.2020 по 08.09.2026. Відповідно до пункту 1.4. заяви-договору у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. статті 3 розділу 6 обставин, банк має право вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. На підтвердження виконання зазначених вище вимог позивач надав копію досудової вимоги, направленої 02 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку на адресу [PERSON] . Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості тілом кредиту у розмірі 36 276,46 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за процентами у заявленому розмірі суд зазначає таке. У пункті 1.2. заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року сторони погодили розмір відсоткової ставки - 37,90 % річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним убчачається, що у період з 08 вересня 2020 року по 19 червня 2023 року Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» нараховувались відсотки, за погодженою сторонами заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-61610146 від 08 вересня 2020 року, ставкою - 37,90 % річних. Відповідач протягом дії кредитного договору систематично вносив грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним зобов`язань за кредитним договором, зокрема, і в частині нарахованих відсотків. За таких обставин суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 6 097,25 гривень є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, заявленою в межах договірних правовідносин сторін та такою, що підлягає задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд зазначає таке. В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень позивачем надано договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, замовлення № 867 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 867 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року. Згідно із зазначеними вище доказами адвокатом Титаренком В. В. було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» правничі послуги на загальну суму 1 400,00 гривень. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. У частині першій статті 60 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Пунктом 12) частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої, пункту 1) частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). Відповідно до пункту 1) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» задоволено у повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень. Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved