Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

У листопаді 2025 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням від 26 жовтня 2010 року у справі 2-7012/2010 Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області стягнуто солідарно з боржника поручителя заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту N? 11292915000 від 01.02. 2008 року в розмірі 318484 (триста вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 52 коп., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 грн., а всього стягнути 910 (девятсот десять) грн. з кожного. Рішення перебуває на виконанні. Заборгованість за кредитним договором не погашена у повному обсязі, рішення суду не виконано у повному обсязі. За період з 14.09.2010 по 10.07.2015 на виконання рішення суду погашено всього 3817.45 грн. Станом на 02.04.2017 року загальний залишок боргу, що підлягає стягненню за вказаним рішенням суду складає 315577,07 грн. (319394,52-3817,45). Станом на 10.04.2024 року заборгованість перед ним не погашена. За прострочення погашення суми боргу 315577,07 грн. (319394,52 (сума що підлягає стягненню за рішенням суду) - 3817,45 (сума погашення за період з 14.09.2010 по 10.07.2015 року), що підлягає стягненню за рішенням суду, з відповідачів у солідарному порядку необхідно стягнути 3 % річних у сумі 46402.80 грн. та інфляційні у сумі 153030.75 грн. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року, а всього у розмірі 199433.55 грн. Ухвалою судді від 08 07.2024 року відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою судді від 27 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час, місце слухання справи був належним чином повідомлена через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням від 26 жовтня 2010 року у справі 2-7012/2010 Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області стягнуто солідарно з боржника поручителя заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту N? 11292915000 від 01.02. 2008 року в розмірі 318484 (триста вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 52 коп., а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 грн., а всього стягнути 910 (девятсот десять) грн. з кожного. Рішення перебуває на виконанні. Заборгованість за кредитним договором не погашена у повному обсязі, рішення суду не виконано у повному обсязі. За період з 14.09.2010 по 10.07.2015 на виконання рішення суду погашено всього 3817.45 грн. Станом на 02.04.2017 року загальний залишок боргу, що підлягає стягненню за вказаним рішенням суду складає 315577,07 грн. (319394,52-3817,45). Станом на 10.04.2024 року заборгованість перед ним не погашена. За прострочення погашення суми боргу 315577,07 грн. (319394,52 (сума що підлягає стягненню за рішенням суду) - 3817,45 (сума погашення за період з 14.09.2010 по 10.07.2015 року), що підлягає стягненню за рішенням суду, з відповідачів у солідарному порядку необхідно стягнути 3 % річних у сумі 46402.80 грн. та інфляційні у сумі 153030.75 грн. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року, а всього у розмірі 199433.55 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначається, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказане також підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 01.10.2014 року, викладеним у справі № 6-113цс14. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач має право вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Ураховуючи те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналізуючи викладене, суд дійшов, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved