Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «КредитКапітал» Усенко Михайло Ігорович звернувся до суду із цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] ) на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором № 9427464 від 18.10.2022 року, в сумі: 19950 грн. а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як первісним кредитором був укладений Договір про споживчий кредит №9427464 в електронній формі згідно з умовами якого відповідач отримала 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в сумі визначеній Кредитним договором. Натомість відповідачкою не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. 27.04.2023 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до умов якого та на підставі ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за договором про споживчий кредит №9427464 від 18.10.2022. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник відповідача Дігтяр Н.С., Кондратенко С.Ю. подала відзив на позов, у якому просила позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КредитКапітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9752 грн., повернення судового збору у розмірі 1182,13 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн., а всього 11934,13грн. Свою позицію обґрунтувала тим, що відповідачкою [PERSON] не заперечується факт укладання кредитного договору з ТОВ «Мілоан» №9427464 від 18.10.2022р., право грошової вимоги за яким набув позивач, та отримання кредиту у розмірі 10000грн. строком на 100 днів. Проте, відповідачка не погоджується з розміром заборгованості за кредитним договором, визначеним позивачем у 19950 грн., оскільки позивач нарахував відсотки поза межами строку дії кредитного договору. У відзиві на позов представник наводить власний розрахунок заборгованості, який обґрунтовано так : сторони погодили строк кредитування до 26.01.2023. Однак кредитодавець безпідставно нарахував проценти за користування кредитом після спливу терміну його дії з 27.01.2023р. по 09.04.2023р.. що становило 73 дні. Нараховані проценти за цей час складають 9198 грн. (73 дні х 126 грн.). А тому загальний розмір заборгованості за кредитним договором повинен бути зменшений на суму нарахованих процентів поза межами строку кредитування, а саме на 9198 грн., що буде становити 10752 грн. (19950 грн. 9198 грн.). Крім того, відповідачка не визнає заборгованість за комісією у розмірі 1000 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачкою сплачено комісій на загальну суму 4800 грн, що складає майже половину від суми наданого кредиту. Будь-яких послуг за сплачені комісії відповідачка від кредитодавця не отримувала, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки ще однієї комісії у сумі 1000 грн. У зв`язку з цим відповідачкою визнається заборгованість у загальному розмірі 9752 грн. (10752 грн. 1000 грн.).Також з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Просила зменшити розмір витрати на правову допомогу. Представник відповідача вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., є надмірним, неспівмірним з складністю справи, яка є малозначною, ціною позову, оскільки гонорар адвоката становить 40% ціни позову, обсягом виконаної роботи (складено одну позовну заяву без представництва інтересів клієнта у суді) та просила його зменшити до 1000 грн. Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року у цій цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та поданому до суду клопотанні просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Кондратенко С.Ю. в судовому засіданні свою позицію, викладену у відзиві на позов підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9752грн., повернення судового збору у розмірі 1182,13 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 1000 грн., а всього 11934,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити за необґрунтованістю. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу підтримала. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 18.10.2022 між фізичною особою позичальником [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі Кредитодавець, Первісний кредитор) був укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №9427464 (надалі Кредитний договір) (а.с.12-22). на таких умовах (пункти договору 1.1-1.7): 1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 1.2.Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 гривень. 1.3.Кредит надається загальним строком на 100 днів з 18.10.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1.Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.10.2022 (рекомендована дата платежу). 1.3.2.Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.01.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). 1.4.Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.10.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.01.2023 (останнього дня строку кредитування). 1.5.Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2500.00 грн. в грошовому виразі та 344.421.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 29500.00грн. в грошовому виразі та 1077.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період складає 12500.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позивальника (за весь строк кредитування) складає 39500.00 гривень(..). 1.5.1.Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 1.5.2.Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 1.5.3.Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. 1.7.Позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця не можуть бути збільшені Розділ 2 договору визначає порядок оплати за кредитом, а саме нарахування і сплату відсотків, комісій та можливість здійснення пролонгації договору, яка передбачена тільки для позичальника. Додатком №1 до Кредитного договору є графік платежів (а.с.23) в якому заначено строк кредитування 100 днів, видача кредиту 18.10.2022, строк платежу 26.01.2023, сума кредиту 10000 грн, проценти за користування кредитом 28 500 грн, комісія за надання кредиту -1000 грн, та загальна вартість кредиту -39500 грн. Відповідач [PERSON] факт укладення Кредитного договору на умовах, що у ньому зазначені та факт отримання коштів у розмірі 10 000 грн від ТОВ «Мілоан» визнає. Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України суд вважає цю обставину встановленою та такою, яка не потребує доказування. Визначаючи суму до стягнення за кредитним договором №9427464 суд виходить з такого. Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Верховний Суд (зокрема у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №569/15311/21) наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку(фінансової установи), а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. На підтвердження своїх позовних вимог представник позивача подав детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору №9427464, який підписано генеральним директором ТОВ «Мілоан» (а.с.30-31) Відповідно до цього розрахунку, заборгованість [PERSON] по кредитному договору нараховувалась з 18.10.2022 по 09.09.2023. Відповідач з наведеним розрахунком заборгованості не погоджується з тих мотивів, що відсотки нараховувались ТОВ «Мілоан» за межами строку дії договору, що потягло безпідставне збільшення боргу. В п.п. 1.3-1.4 договору визначено, що кредит надається загальним строком на 100 днів з 18.10.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.01.2023. Як зазначено у п.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У цій постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Отже, оскільки сторони погодили строк кредитування до 26.01.2023, суд вважає, що кредитодавець безпідставно нарахував відсотки за користування кредитом після спливу терміну його дії з 27.01.2023 по 09.04.2023, що становило 73 дні. Таким чином розмір безпідставно нарахованих відсотків ТОВ «Мілоан» складає 9198 грн. (73дні х 126грн). Щодо стягнення комісії суд дійшов таких висновків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В пункті 1.5.1 Кредитного договору визначено, що комісія за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10% відсотків в момент видачі кредиту. Крім того в п. 2.3.1. цього договору визначено, що позичальник, який бажає продовжити /поновити пільговий період та збільшувати строк кредитування має в т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, яка залежно від строку продовження кредиту становить від 3% до 10% від суми наданого кредиту. Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за видачу та обслуговування кредиту в розмірі 10% від суми кредиту та відповідно 3%, 6%,10% за його продовження, фінансова установа не повідомляла [PERSON] які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором [PERSON] , отримавши кредит у розмірі 10 000 грн. сплатила на його виконання 5800 грн на погашення тіла кредиту, 6100 грн на погашення відсотків за кредитом та 5400 грн комісії за можливість його продовження. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. (Постанова ВС від 09 лютого 2024 року, справа № 337/3703/22 провадження № 61-13859св23). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що умови договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредитом без конкретного переліку, які саме послуги надаються, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» В Кредитному договорі, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія за управління кредиту. Ураховуючи, що фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.5.1, 2.3.1. щодо встановлення комісії у розмірі 10% від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Натомість судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. (Постанова ПВ ВС від 13 липня 2022 року у справа N 496/3134/19 (провадження N 14-44цс21). З огляду також сформульовані у цій постанові ВП ВС висновки, а також на встановлені у справі обставини та висновок суду щодо нікчемності пунктів кредитного договору, у тому числі і щодо встановлення комісії за видачу кредиту, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №9427464, відмовивши у стягненні комісії у розмірі 1000 грн. Судом також встановлено, і ці обставини не заперечуються відповідачкою, що 27 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (а.с.33-51) . Згідно з копією витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 95-МЛ від 27.04.2023 було відступлене право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 9427464 від 18.10.2022. в сумі 19950 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4200 грн, за процентами 14750 грн, комісія 1000 грн.(а.с.53). До матеріалів справи додано платіжну інструкцію №71170 від 27.04.2023, з якої встановлено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» здійснило платіж у розмірі 5 502 472,90 грн. на користь ТОВ «Мілоан» із призначенням платежу: Плата за відступлення права вимоги згідно Договору відступлення права вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023 ( а.с.52) . Таким чином, з наведеного слід дійти висновку про те, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» виконало своє грошове зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», що підтверджує перехід права вимоги за договором № 9427464 до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 04 листопада 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило [PERSON] претензію про погашення заборгованості в сумі 19950 грн за кредитним договором № 9427464 (а.с.54). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.30-31) та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №95-МЛ (а.с.53), право вимоги за кредитним договором до [PERSON] , яке відступалося та розмір заборгованості за цим договором визначалося ТОВ «Мілоан». Отже ТОВ «Міолан» відповідає перед позивачем за дійсність цієї вимоги та її розмір, враховуючи, що судом визначений інший розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Мілоан». У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надало належні та достатні докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] . Разом з тим, з огляду на встановлені в цій справі обставини, суд вважає, що позов ТОВ ФК «КредитКапітал» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 9 752 грн (19950 грн - 9198 грн зайво нарахованих відсотків - 1000 грн комісії за видачу кредиту). Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, за правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1182,13 грн. У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. У цій справі представник відповідача у відзиві на позов заявила клопотання про зменшення судових витрат. У судовому засіданні своє клопотання підтримала, мотивуючи його невеликою ціною позову, незначною складністю справи, у якій представник позивача лише підготував позов з додатками та не брав участь у судових засіданнях, позицією відповідача, яка позов визнала частково. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року про надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавець) правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (Клієнт); Акт №Д/7301 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 з якого вбачається, що Виконавцем надано Клієнту, а Клієнтом прийнято послуги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 9427646 на загальну суму 8 000,00 грн.; Детальний опис наданих послуг до Акту №Д/7301 від 12.11.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107; Ордер(а.с.60-63). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд, враховуючи незначну складність справи, яка розглядалася в спрощеному провадженні, ціну позову, розмір витрати на правову допомогу, які складають майже 40% ціни позову, поведінку відповідача, яка позов визнала частково, через відсутність коштів скористалася безоплатною правовою допомогою, вважає за можливе стягнути з відповідача 2000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial