Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 126 106.92 гривень та судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 17.05.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір позики № 860001109 на підставі якого останній надано у користування кредитними коштами. Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАСОВА ДОПОМОГА» 28.11.2018 року було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до боржників вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідачки, зокрема за кредитним договором № 860001109 в сумі 126 106.92 гривень: 19 694.21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 106 412.71 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем свої кредитних зобов`язань просять стягнути з останньої заборгованість та суму судового збору. Ухвалою суду від 25.11.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами підсудності та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка скористалася правом надання відзиву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог.Зазначила, що в матеріалах справи відсутня інформація та підтверджуючі докази реєстрації Відповідача телекомунікаційній системі первісного кредитора. в інформаційно Матеріали справи не містять доказів того, що саме кредитний договір підписаний будь-яким ідентифікатором (комбінації букв чи цифр або букв та цифр). Єдиним документом, що містить реквізити сторін, а саме електронний підпис з одноразовим ідентифікатором Відповідача є додаток № 1 до кредитного договору № 860001109 від 17.05.2020 графік розрахунків, разом з тим це не свідчить, що Відповідач підписав кредитний договір та погодився з усіма його умовами. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази надсилання такого ідентифікатора Відповідачу за допомогою смс-повідомлення чи на електронну пошту, а також факт отримання саме [PERSON] цього одноразового ідентифікатора (тут взагалі слід звернути увагу, що реквізити сторін у договорі не містять інформацію про номер телефону Відповідача, що унеможливлює в свою чергу відправлення смс-повідомлень останньому, а електронна пошта [INFO].) не має ні якого відношення до [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний кредитний договір будь-яким способом був підписаний директором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» [PERSON]. Акцентувала увагу суду, що договір не містить інформації по спосіб передання грошових коштів позичальнику. Вказала щодо договору відступлення права вимоги, що позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а також не надано оформленого належним чином реєстру прав вимог. Судові витрати у розмірі 8000 гривень просила стягнути з позивача в якості відшкодування витрат на правову допомогу. Позивачем до суду було надано відповідь на відзив в якому просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Більш детальну позицію та аргументи відповіді відповідачу надали в письмовій формі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.05.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір позики № 860001109 строком на 30 днів, сума кредиту 13 000 гривень, процента базова ставка (фіксована) 1.70% (а.с. 5-6). В подальшому між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою були укладені додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 16.06.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 16.07.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.08.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 16.08.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.09.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.10.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.11.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 14.12.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 13.01.2021, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 11.02.2021, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.03.2021, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 15.04.2021, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 18.05.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 26.05.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 01.06.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 01.07.2020, додаткова угода до договору №860001109 від 17.05.2020 від 23.07.2020 (а.с. 7-23 зворотній). Додатковою угодою від 23.07.2020 року сторони домовилися збільшити суму кредитного договору на 1200 гривень, що у відповідності до графіку загальна сума кредиту складала 19 699 гривень (а.с. 23-23 зворотній). В матеріалах справи містяться платіжні доручення щодо перерахування коштів [PERSON] на суму 13 000 гривень, 1100 гривень, 1150 гривень, 1100 гривень, 1750 гривень, 1200 гривень (а.с. 24-25). На виконання ухвали суду від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надано інформацію, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] станом на 17.05.2020 року має відкритий рахунок [NUMBER] та номер картки [NUMBER] , а також випуску по вказаному рахунку в якій зазначено, що 17.05.2020 року відбулося зарахування на картковий рахунок у розмірі 13 000 гривень, 18.05.2020 року на 1100 гривень, 26.05.2020 року на 1550 гривень, 01.06.2020 року на 1100 гривень, 01.07.2020 року на 1750 гривень, , 23.07.2020 року на 1200 гривень. Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАСОВА ДОПОМОГА» 28.11.2018 року було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до боржників вказаними у реєстрі (а.с. 32-35). 20.10.2022 року між клієнтом ТОВ «Таліон Плюс» та Фактором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 37-39). ТОВ «Таліон Плюс» сплатило 3011843,88 гривень за договором факторингу №28/1118-01 та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу №20102022 (а.с. 39). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідачки, зокрема за кредитним договором № 860001109 в сумі 126 106.92 гривень: 19 694.21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 106 412.71 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 40). Положеннями ст. 205 ЦК України закріплено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи слідує, що кредитний договір № 8001109 підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, в яких зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо його місця проживання, номер телефону, електронні підписи. Таким чином, вказані договори були укладені в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Щодо договорів факторингу суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо нарахованих відсотків. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Як вбачається з графіку розрахунку у додатковій угоді від 23.07.2020 року до Договору № 860001109 від 17.05.2020 року загальна сума кредиту 19 699 гривень. Нараховані відсотки на вказану суму 4 718.76 гривень, загальна вартість кредиту становить 24 417.96 гривень (а.с. 23-23 зворотній). Встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачем підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Отже за договором № 860001109 від 17.05.2020 з відповідачки на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 24 417.96 гривень. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України. Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 24 417.96 грн, що становить 19.36% від ціни позову (126 106.92 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 586.22 грн (3208 грн*19.36%). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Outcome: partial