Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову вказано, що 05.08.2020 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ID9259500, який був підписаний одноразовим ідентифікатором. За цим кредитним договором ТОВ «Інстафінанс» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 4200 грн., на картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 03.04.2025 року між ТОВ «Інстафінанс» та ТОВ «ФК «Пінг Понг»» (нове найменування від 01.07.2025 ТОВ «ФК «Солвентіс»») укладений договір факторингу №570/ФК-25. Згідно даного договору, 03.04.2025 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № ID9259500 від 05.08.2020 року. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором становить 6300 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4200 грн., заборгованість за відсотками 2100 грн., заборгованість за штрафними санкціями -0 грн., заборгованість за пенею 0 грн. Відповідач вимоги за кредитним договором не виконав, внаслідок чого позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Солвентіс»» заборгованість за кредитним договором № ID9259500 від 05.08.2020 року в сумі 4200 грн, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., та 6000 грн. витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою. Ухвалою суду від 25.11.2025 даній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.08.2020 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ID9259500. Згідно з умовами даного договору, ліміт кредитної лінії становить 4200 грн., сума кредиту 1200 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту: 1,77 %, строк оплати: 7 днів/місяців; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту: 1,5% ; потенційний ліміт кредитної лінії: 20000 грн.; надана сума кредиту: 1200 грн.; загальна вартість кредиту: 1349 грн.; реальна річна процентна ставка: 647,61%; дата повного погашення: 12.08.2020; штраф, якщо є: 50% (а.с. 32-33,34,35-36). Також, 08.08.2020 між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №АМ4802106 до спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №ID9259500. За умовами даної додаткової угоди, ліміт кредитної лінії становить 4200 грн., сума кредиту 700 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту: 1,75 %, строк оплати: 7 днів/місяців; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту: 1,5% ; потенційний ліміт кредитної лінії: 20000 грн.; надана сума кредиту: 4200 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту: 4597 грн.; реальна річна процентна ставка: 638,75%; дата повного погашення: 12.08.2020; штраф, якщо є: 50% (а.с. 37-38,39,40-41). Також, 08.08.2020 між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №АМ9229347 до спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №ID9259500. За умовами даної додаткової угоди, ліміт кредитної лінії становить 4200 грн., сума кредиту 2300 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту: 2,16 %, строк оплати: 7 днів/місяців; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту: 1,5% ; потенційний ліміт кредитної лінії: 20000 грн.; надана сума кредиту: 3500 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту: 3848 грн.;орієнтовна реальна річна процентна ставка: 789,31%; дата повного погашення: 12.08.2020; штраф, якщо є: 50% (а.с. 42-43,44,45-46). За клопотанням позивача, було витребувано інформацію в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , а також виписку по рахунку за даним номером картки. З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» слідує, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). 05.08.2020 було зарахування на кртку в сумі 1200 грн., 08.08.2020 були зарахування на суму 2300 грн. та 700 грн. (а.с. 90-91). Сума боргу перед новим кредитором становить 6300 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4200 грн., заборгованість за відсотками 2100 грн., заборгованість за штрафними санкціями -0 грн., заборгованість за пенею 0 грн. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину (позиція Верховного Суду у постанові № 524/5556/19 від 12.01.2021, у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що первинний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кошти на загальну суму 4200 грн відповідно до умов договору. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). 03.04.2025 між ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» та ТОВ «Інстафінанс» уклали договір факторингу №570/ФК-25від 03.04.2025, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Пінг Понг»» (нове найменування від 01.07.2025 ТОВ «ФК «Солвентіс»») отримало право вимоги за кредитним договором № ID9259500 від 05.08.2020 року (а.с. 20-23, 14). 01.07.2025 рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Солвентіс»» (а.с. 54). Наведене свідчить про те, що право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Солвентіс»». Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги №43657029 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Солвентіс»» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною; детальний опис робіт, виконаних адвокатом Лівак І.М.; акт ID9259500 про підтвердження факту надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 12,15,17-19,55-56). Згідно вказаних документів, вартість наданих послуг становить 6000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 12). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved