Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Дмитрович Н.В., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 22.10.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно двох їх малолітніх дочок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати у справі, котрі полягають у справлянні судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви у суд, у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач [PERSON] просить при ухваленні рішення стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі є батьками двох дочок - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Обоє дітей народилися за час перебування сторонами у справі у зареєстрованому шлюбі, котрий був розірваний рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/530/21 та номером провадження 2/453/300/21. Після розірвання вказаного шлюбу, обоє дітей залишилися проживати з позивачем [PERSON] , проти чого відповідачка [PERSON] не заперечувала, так як ще на початку 2020 року вона без необхідної нате потреби виїхала на заробітки у Республіку Польща, де перебуває й досі, там народила ще двоє дітей від іншого чоловіка, з яким і проживає, а також забрала ще свою старшу дитину (позашлюбну), натомість їх спільними з позивачем [PERSON] двома дітьми перестала цікавитись, як і перестала сплачувати на них аліменти, котрі стягуються з неї на користь позивача [PERSON] у частці від заробітку - у розмірі 1/3 частини з усіх її видів на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04.11.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/816/21 та номером провадження 2/453/364/21, заборгованість по аліментах станом на 01.10.2025 року становить 228 620 грн. 17 коп.. Тому, двоє дітей сторін у справі проживають з позивачем [PERSON] та перебувають виключно на його утриманні, а відповідачка [PERSON] не цікавиться ними, не відвідує їх, не допомагає матеріально, постійно перебуває закордоном, де проживає з другим чоловіком. Саме тому позивач [PERSON] , задля захисту прав та інтересів двох дітей, а також захисту своїх прав як їх батька, змушений був звертатися до суду із вищевказаною позовною заявою, у котрій обрав спосіб захисту - про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до двох їх спільних дітей. Відтак, позивач [PERSON] просить на підставі статей 150, 164-165, СК України свої позовні вимоги задовольнити та позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до вказаних дітей. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] , з її участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні вказаного позивача, до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, не скористалась. Однак, уповноважена представниця зазначеної третьої особи - начальниця Служби у справах дітей Андрусишин Л.І., будучи присутньою у судовому засіданні щодо розгляду цієї справи по суті, повністю підтримала поданий у Сколівський районний суд Львівської області висновок органу опіки та піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до двох її дочок - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , також просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цього позивача - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, до неї про позбавлення батьківських прав, не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням такої відповідними доказами не навела. Заяви та клопотання учасників справи. Представниця позивача [PERSON] - адвокатка Дмитрович Н.В. 02.12.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8310, у котрій просила проводити підготовче засідання за її відсутності та за відсутності її довірителя, при цьому підготовче засідання просила закрити, а цю справу призначити до розгляду по суті. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області Андрусишин Л.І. 02.12.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8313, у котрій просила проводити підготовче засідання за її відсутності, при цьому підготовче засідання просила закрити, а цю справу призначити до розгляду по суті. Представниця позивача [PERSON] - адвокатка Дмитрович Н.В. 06.01.2026 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про здійснення дистанційного судового провадження, у котрій просила проводити судові засідання, призначені для розгляду цієї справи по суті, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень ч. 6 та ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 23.10.2025 року та 28.10.2025 року було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідачки [PERSON] .. Інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] отримано Сколівським районним судом Львівської області з Єдиного державного демографічного реєстру 28.10.2025 року, відповідь № 1940581. Так, згідно отриманих відомостей, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відтак, ухвалою судді Сколівського крайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 28.10.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 02.12.2025 року, 10:00 год.. Зобов`язано Орган опіки та піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, подати суду письмовий висновок щодо доцільності (чи недоцільності) позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від Органу опіки та піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 02.12.2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшов письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийсь кого району Львівської області від 27.11.2025 року за № 1503 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Сколівської міської ради», із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 8307. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 02.12.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 08.01.2026 року о 14:00 год.. Про місце, дату та час зазначеного судового засідання, призначеного для розгляду цієї справи по суті, повідомлено її сторін та інших учасників. Постановлено також здійснити виклик у призначене судове засідання неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] , для заслуховування їх думки у цій справі. Одночасно, за ініціативою суду, витребувано з архіву Сколівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи за єдиним унікальним номером 453/798/25 та номером провадження 2/453/496/25, за позовною заявою [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, до [PERSON] , про залишення малолітніх дітей на самостійному вихованні та утриманні батька. Матеріали витребуваної цивільної справи надані в розпорядження суду з архіву Сколівського районного суду Львівської області того ж дня. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 08.01.2026 року задоволено заяву позивача [PERSON] , подану через представницю - адвокатку Дмитрович Н.В., про участь вказаної представниці у судових засіданнях з розгляду цієї справи по суті у режимі відеоконференції. Надано можливість представниці позивача [PERSON] - адвокатці Дмитрович Н.В. взяти участь у судових засіданнях, призначених для розгляду цієї справи по суті, у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 08.01.2026 року, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, судове засідання з розгляду цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 09.02.2026 року о 14:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 09.02.2026 року, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд цієї справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті з`явився, а також забезпечив явку своєї уповноваженої представниці - адвокатки Дмитрович Н.В., обоє позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили такі задовольнити з підстав, що викладені у пред`явленій позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті забезпечила явку свого уповноваженої представниці - Андрусишин Л.І., яка висловила позицію про підставність та обґрунтованість пред`явлених позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті повторно не з`явилася, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляла, будь-яких заяв щодо відкладення розгляду цієї справи не подавала. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] та їх з відповідачкою [PERSON] двох дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , й причетність до такого порушення їх прав зазначеної відповідачки за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру - про позбавлення батьківських прав, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що сторони у справі, які є громадянами України, 13.12.2011 року вступили у шлюб, котрий був зареєстрований виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, про що складено актовий запис за № 36, та котрий у подальшому був розірваний на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 10.09.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/530/21 та номером провадження 2/453/300/21, котре набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 9). Вказаним судовим рішенням, після розірвання шлюбу сторін у справі, не визначалось з ким із батьків та де саме залишаться проживати їхні діти. У сторін у справі народилися двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 13.12.2011 року у відповідності до актового запису про народження за № 53 (копія міститься у справі, а. с. 7), яка є неповнолітньою, а також дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 30.01.2013 року у відповідності до актового запису про народження за № 4 (копія міститься у справі, а. с. 8), яка є малолітньою. На підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 04.11.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/816/21 та номером провадження 2/453/364/21, котре набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 10-11), з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на двох їх дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку - у розмірі 1/3 частини з усіх його видів, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення 15.06.2021 року та досягнення вказаними дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного на замовлення позивача [PERSON] старшою державною виконавцем Сколівського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ Лисковою С.Я. (копія міститься у справі, а. с. 14-15), станом на 01.10.2025 року заборгованість відповідачки [PERSON] по аліментах на двох дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , становить 228 620 грн. 17 коп.. На підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 24.11.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1864/21 та номером провадження 2/453/200/22, котре набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 58-60), з-поміж іншого, відповідачку [PERSON] визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Цим рішенням була, зокрема, встановлена обставина щодо того, що на момент його ухвалення відповідачка [PERSON] за місцем свого задекларованого місця реєстрації - по [ADDRESS] не проживала вже більше року, витрат по його утриманню не несла. Як вбачається з акта про встановлення місця проживання від 29.09.2025 року, складеного комісією Верхньосиньовидненського старостинського округу виконавчого комітету Сколівської міської ради (копія міститься у справі, а. с. 12), двоє дітей сторін у справі - неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , матір [PERSON] з ними не проживає з 2020 року. Як вбачається з довідки Верхньосиньовидненського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Петра Яцика Сколівської міської ради від 29.09.2025 року за вих. № 201 (копія міститься у справі, а. с. 13), діти сторін у справі - неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , є ученицями 9-Б та 7-А класів відповідно денної форми навчання вказаного закладу освіти, їх виховує лише батько [PERSON] , а матір [PERSON] не приймає участі в їх вихованні, їх навчальним процесом та успішністю не цікавиться. У судовому засіданні неповнолітня дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , та їх малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , у присутності позивача [PERSON] як їх батька та законного представника, та представниці Служби у справах дітей [PERSON] , висловилася про те, що їх матір [PERSON] їх фактично покинула, зокрема така думка виразилась у відсутності будь-яких соціальних та духовних зав`язків з відповідачкою [PERSON] як матір`ю, а також у намірі надалі проживати з позивачем [PERSON] як їх батьком, до досягнення повноліття, навчатися надалі у Верхньосиньовидненському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Петра Яцика Сколівської міської ради, де їм обом комфортно. Обоє підтвердили ту обставину, що свою матір [PERSON] не бачили вже близько п`яти років, вона їм телефонує вкрай рідко, востаннє спілкування з нею телефоном відбулося близько пів року назад, їм відомо, що матір має іншу сім`ю, де також інших дітей, а тому на них у неї часу не вистачає. При цьому, обоє були у схвильованому стані, емоційно переживали під час висловлювання у судовому засіданні своєї думки щодо матері [PERSON] .. Згідно висновку Органу опіки та піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області (міститься у справі, а. с. 35-36), рекомендовано позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не цікавиться ними, не виявляє бажання це зробити, є байдужою до їх виховання та навчання, а під час проведення неодноразових перевірок на неодноразові запрошення не з`являлася, й було встановлено, що на даний час вона фактично проживає у Республіці Польща разом з іншим чоловіком, від якого вочевидь народила двоє дітей, а наміру повертатися в Україну не має, вона вже понад п`ять років не підтримує відноси з її нині неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , не допомагає їм матеріально, заборгувала значну суму аліментів на їх утриманеня. При цьому згаданий висновок про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , ґрунтується на повно зібраних матеріалах проведеної перевірки, зокрема й інформації з місця проживання та навчання дитини, а також інформації, котра негативно характеризує відповідачку [PERSON] , у тому числі й підтверджує наявності у неї заборгованості зі сплати аліментів та відсутності наміру погашати таку. Вказаний висновок органу опіки та піклування затверджений рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 27.11.2025 року за № 1503 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Сколівської міської ради» (копія міститься у справі, а. с. 34). Судом також були досліджені витребувані за власною ініціативою з архіву Сколівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи за єдиним унікальним номером 453/798/25 та номером провадження 2/453/496/25, за позовною заявою [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, до [PERSON] , про залишення малолітніх дітей на самостійному вихованні та утриманні батька, у котрій 16.09.2025 року судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. У вказаній справі, зокрема було встановлено, що відповідачка [PERSON] як матір двох дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , безпричинно вже тривалий час не користується своєю батьківською правосуб`єктністю, зокрема не здійснює щодо вказаних дітей прав та не виконує обов`язків, пов`язаних з їх вихованням, навчанням та утриманням, а тому до неї можуть бути застосовані певні наслідки щодо обмеження/позбавлення обсягу відповідних прав. Однак, суд констатував, що обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту у вигляді залишення вказаних дітей на його самостійному вихованні та утриманні, у даному конкретному випадку можливо й відповідав його інтересам, але аж ніяк не відповідав інтересам вказаних дітей, по відношенню до порушених прав яких, у випадку встановлення судом таких обставин, належним способом захисту є позбавлення відповідачки [PERSON] щодо вказаних дітей батьківських прав, й саме такий спосіб захисту міг би бути дієвим та ефективним як по відношенню до порушеного/невизнаного права позивача [PERSON] , так і до порушених відповідних прав їх з відповідачкою [PERSON] двох дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з огляду на що й відмовив у позові. Встановлено, що позивач [PERSON] прийняв такі висновки суду, викладені у вищевказаному рішенні, до уваги, та у подальшому пред`явив даний позов про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до двох їх дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Релевантні норми, джерела права, та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року з відповідними протоколами до неї та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства». Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни протиУкраїни» (заява № 39948/06), пункт 49 рішення у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про якій деться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Хант протии України» (заява № 31111/04). Проте, держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами статей 164-167 чинного СК України. Зокрема, відповідно до положеньст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як роз`яснюється у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Оскільки у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачка [PERSON] як матір протягом тривалого часу, а саме з літа 2020 року, не бачиться й спілкується із своїми дітьми - неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , матеріально їх не утримує, так як систематично допускає істотну заборгованість по сплаті аліментів, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням вказаних дітей займається виключно позивач [PERSON] як їх батько, то суд переконаний, що така поведінка відповідачки [PERSON] аж ніяк не свідчить про її бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до вказаних дітей. При цьому суд також вважає за необхідне наголосити, що у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідачки [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для спілкування із своїми дітьми - неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , при її бажанні. Навпаки, встановлено те, що зазначена відповідачка не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з вказаними дітьми, не зверталася у правоохоронні органи для встановлення їх місця проживання, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з вказаними дітьми та визначення порядку такого спілкування. Відповідачка [PERSON] також не зверталася до позивача [PERSON] з пропозицією щодо її участі у вихованні та спілкуванні з вказаними дітьми, надання їм матеріальної допомоги та її участі у додаткових витратах на вказаних дітей. Такі обставини, на переконання суду, свідчать про небажання відповідачки [PERSON] брати участь у вихованні вказаних дітей. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що слід позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] , яка без поважних на те причин не виявляє щодо власних дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не цікавиться їх розвитком, здоров`ям, життям та потребами, а цікавиться лише питанням щодо влаштуванням свого особистого життя й створення закордоном нової сім`ї, у котрій місця для вказаних дітей немає. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, належить позбавити відповідачу [PERSON] батьківських прав відносно двох їх з позивачем [PERSON] дітей - неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому, у суду, у даному конкретному випадку, немає підстав для одночасного вирішення питання про стягнення аліментів на вказаних дітей, оскільки такі аліменти вже стягуються з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 04.11.2021 року у справі за єдиним унікальним номером 453/816/21 та номером провадження 2/453/364/21, що набрало законної сили, й при виконанні котрого у примусовому порядку власне й утворилась заборгованість відповідачки [PERSON] зі сплати аліментів, що станом на дату ухвалення даного рішення, залишається непогашеною та лише збільшується. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судові витрати у даній справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. й підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.10.2025 року за № 2.366622503.1 (міститься у справі, а. с. 1), на підставі ч. 1 ст. 133 та ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідачки [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved