Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

у листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 14138 грн 60 коп. та судових витрат. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 11.06.2020 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку № 96440174000, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити плату за користування коштами та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач не виконав умови договору. 20.06.2023 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 246. Згідно вищевказаного договору та закону ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до відповідача за договором № 96440174000 від 11.06.2020. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 96440174000 від 11.06.2020 в розмірі 14138 грн. 60 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 червня 2020 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96440174000, відповідно до умов якого позичальнику було надано споживчий кредит у розмірі 45 117,70 грн, який вона зобов`язалася повернути та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с. 8 зворот-9). Відповідно до п. 3.1. договору сума кредиту за договором становить 45 117,70 грн. Відповідно до п. 3.3. договору кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 45092,7 грн. на придбання товару: Мобільні телефони: iPhone Xr 64Gb red Apple, інше: Чохол Silicone Case iPhone Xr Red, інше: Захисне скло 0.15mm iPhone XR, страхування: Абсолютна Безпека, Мобільні телефони: iPhone Xr 64Gb red Apple, інше: Чохол Silicone Case iPhone Xr Hibiscus, інше: ІнстаФото (індивідуальний курс онлайн 8 занять), інше: Захисне скло 0.15гm iPhone XR, страхування: Абсолютна Безпека, (далі - товар) шляхом оплати Банком з позичкового рахунку Позичальника платіжних документів ТОВ "ЦЕТЕХНО", (далі - Отримувач 1), ідентифікаційний код юридичної особи/ідентифікаційний номер за ДРФО 43058939, на рахунок Отримувача 1 № [NUMBER] , відкритий в АТ ПриватБанк. - в сумі 25 грн. - на оплату комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за договором (довідки надаються Банком у вигляді текстових смс-повідомлень, що направляються на номер телефону Позичальника), шляхом зарахування на рахунок Банку суми комісії за надання довідки про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за перший місяць кредитування з позичкового рахунку позичальника. Відповідно до п. 3.5. договору, повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з правилами на рахунок № [NUMBER] в AТ «УКРСИББАНК», код ЄДРПОУ 09807750 або на умовах договірного списання, передбаченого цим Договором та Правилами. Пунктом 3.6. договору передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 11.07.2022, при цьому згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Позичальник має право достроково погашати кредит в порядку, передбаченому правилами. Розмір ануїтетного платежу становить 1830 грн з моменту укладення договору до 13.06.2022. З 14.06.2022 розмір ануїтетного платежу становить 3015,88 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 11 числа (включно) згідно Графіку платежів. Процентна ставка за договором встановлена в розмірі 0.00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001% річних (п. 3.7., 3.8., 3.9., 3.10. договору). Додатком № 1 до кредитного договору № 96440174000 від 11.06.2020 сторони узгодили сплату позичальником наступних комісій: 1) щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 2,7% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу) починаючи з 14.06.2022; 2) комісія за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором (щомісячна) у розмірі 25 грн.; 3) комісії за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника, яка розраховується як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше 10 грн; 4) комісії за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у сумі 500,00 грн; 5) комісії за розрахунково-касове обслуговування згідно тарифів. [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту інформаційний лист (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит) (а.с. 7 на звороті-8). 20.06.2023 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», укладено Договір факторингу № 246, у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» передає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 17 зворот-20). Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 71754 від 20.06.2023 про переведення грошових коштів за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 246 від 20.06.2023 у сумі 1856297,66 грн ( а.с. 21 зворот). 20.06.2023 між АТ «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» було укладено акт прийому-передачі за договором факторингу № 246 від 20.06.2023 (а.с. 21). За відомостями Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 246 від 20.06.2023 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором 96440174000 від 11.06.2020, укладеним з [PERSON] . Загальна сума заборгованості становить 14138,60 грн з яких: 7797,70 грн заборгованість за тілом кредиту, 6340,90 грн заборгованість за комісіями ( а.с. 20 зворот). Випискою по рахунку за період з 11.06.2020 по 20.06.2023 підтверджується, що [PERSON] видано кредит в розмірі 45 117,70 грн, а також їй нараховувались щомісячні комісії (а.с. 11 зворот-16). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 96440174000 від 11.06.2020 заборгованість [PERSON] складає 14138,60 грн з яких: 7797,70 грн заборгованість за тілом кредиту, 6340,90 грн заборгованість за комісією (а.с. 17). Крім того, позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у заяві-анкеті на отримання кредиту, та підтверджується довідкою реєстрації місця проживання, просив виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а саме: погасити заборгованість в загальному розмірі 14138,60 грн. Однак станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором № 96440174000 від 11.06.2020 [PERSON] не погашена (а.с. 22). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1077, частини 1 статті 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. У результаті укладення договору факторингу № 246 від 20.06.2023 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли усі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги, зокрема право вимагати до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Факт видачі відповідачу кредитної картки та користування кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку, яка додана позивачем до позову. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він є зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору. Доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7797,70 грн, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 6340,90 грн, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження N 61-7620св24). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволенню в розмірі 14138,60 грн з яких: 7797,70 грн заборгованість за тілом кредиту, 6340,90 грн заборгованість за комісією. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 8000 грн, представник позивача надав до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, акт № 176 наданих послуг до договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року та детальний опис наданих послуг до Акту № 176. Згідно з Актом № 176, складеного 10.11.2025 року та підписаного сторонами, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» прийняло послуги, надані [PERSON] . Сума наданих послуг відповідно до Договору складає 8000 грн. (а.с. 25). Відповідно до детального опису наданих послуг від 10.11.2025 за договором про надання (правової (правничої) допомоги) від 01.07.2025 адвокатським об`єднанням «Апологен» в особі адвоката Усенка М.І. надано правничу допомогу: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв; складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта 3 год. 30 хв, всього 6 год 30 хв (а.с. 25 зворот). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов 'язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає фіксований розмір винагороди, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved