Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

18.07.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Ніколаєва В.О. до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна про внесення зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно прохальної частини якої просить суд: внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 21.12.2023 року за реєстровими номерами 897, 898, 899, визначивши по ? часток кожного зі спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , у праві на спадщину померлого [PERSON] (дата смерті [INFO] ), у кожному із зазначених свідоцтв; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Дата смерті батька прийшлась на введений в Україні воєнний стан, тому прибути до України до дня його поховання позивач не мала можливості, оскільки проживає у Канаді. Дружина батька позивача, яка не є матір`ю позивача [PERSON] , подала заяву приватному нотаріусу ХМНО Феденко Марині Володимирівні про прийняття спадщини та відкрила спадкову справу. Позивач 21.01.2023 року звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Генерального консульства України в Торонто (Канада), однак з огляду на закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, позивачу було запропоновано отримати новий паспорт, для чого необхідно пройти процедуру підтвердження належності до громадянства України. 03.04.2023 року належність позивача до громадянства України було підтверджено МЗС України. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. від 19.01.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки вичерпаний строк для прийняття спадщини після померлого. Згідно матеріалів спадкової справи №02-14, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом №899 від 21.12.2023 року на грошові кошти з відповідними відсотками та нарахуванням компенсації, які зберігаються в АТ «Укрсиббанк» на рахунках, № [NUMBER] від 21.12.2023 року на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахуванням компенсації, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках та № [NUMBER] від 21.12.2023 року на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року у справі №638/1397/24 визначено [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року зазначене рішення суду залишено без змін. Постановою приватного нотаріуса ХМНО Феденко М.В. від 19.06.2025 року відмовлено позивачу у внесенні змін до свідоцтв про право на спадщину за законом, вже виданих приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. від 21.12.2023 року за реєстровими №897, 898, 899 до майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила ті обставини, що порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 15.05.2025 року був направлений лист до відповідача з метою необхідності явки до нотаріуса для врегулювання питання внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. Лист була повернуто, як не отриманий. На зв`язок відповідач не виходить, тобто згоду на внесення змін не дає. Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладені обставини, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 21.07.2025 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 23.07.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] адвоката Ніколаєва В.О. до суду надійшла заява про усунення недоліків та уточнення позовних вимог, згідно прохальної частини якої просить суд: внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 21.12.2023 року за реєстровими номерами 897, 898, 899, визначивши по (одній другій) часток кожного зі спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , у праві на спадщину померлого [PERSON] (дата смерті [INFO] ) у кожному із зазначених свідоцтв; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 07.10.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому остання просить призупинити розгляд справи на час розгляду касаційної скарги. У відзиві відповідач зазначає, що заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова та на постанову Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року відповідачем було подано касаційну скаргу, яка на даний час знаходиться на розгляді. В позовній заяві відсутні відомості про досудове врегулювання спору, а саме позивачу наразі відома адреса проживання відповідача, відома електронна адреса. Але не позивач, не представник з вирішенням питання розподілу часток не звертались. Також заявлені позивачем витрати за послуги правничої допомоги адвоката в розмірі 48 000,00 грн. є завищеними та не відповідають реальним розрахункам за виконану роботу. 07.10.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Ніколаєва В.О. до суду надійшла відповідь на відзив. Представник зазначає, що відзив на позов подано з порушенням строку, не містить доказів відправлення позивачу та третій особі, а тому підлягає поверненню. Також зазначає, що надходження до КЦС ВС касаційної скарги відповідача на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у справі №638/1397/24 ніяким чином не впливає на розгляд даної справи і не є підставою для зупинення провадження у даній справі. Щодо витрат на правову допомогу зазначає, що сама по собі незгода з заявленою позивачем вартістю послуг правничої допомоги не може біти підставою для її зменшення судом. 02.12.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Ніколаєва В.О. до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме просить долучити копію ухвали Верховного суду України від 09.10.2025 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, від представника адвоката Ніколаєва В.О. до суду надано заяву з проханням розгляд справи здійснити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, пояснень щодо позову надано не було, клопотань з процесуальних питань не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, представлені в письмових заявах по суті спору, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.12.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (дошлюбне прізвище « [PERSON] », після укладення шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 05.12.1997 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова). 25.07.2007 року [PERSON] була знята з реєстрації постійного місця проживання в України у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Канади, що підтверджується даними талону зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання. З 2012 року [PERSON] отримала документ що підтверджує право на постійне проживання в Канаді, що був продовжений 04.06.2025 року. Даними електронних звернень [PERSON] до Генерального консульства України в Канаді, відповіді Генерального консульства України в Канаді від 13.03.2024 на звернення головного редактора газети « регіональний центр розслідування» підтверджується, що гр. [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини померлого в Україні батька [PERSON] до Генерального консульства України в Торонто (Канада) 21 січня 2023 року, однак з огляду на закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон їй було запропоновано отримати новий паспорт, для чого необхідно пройти процедуру підтвердження належності до громадянства України. 03.04.2023 її належність до громадянства України було підтверджено МЗС України. У Генеральному консульстві України в Торонто (Канада) діє виключно онлайн запис на особистий прийом до консула. 26.05.2023. [PERSON] замовила виготовлення нового паспорта, який отримала 25.09.2023. Після чого була зареєстрована на 14.11.2023 р. на особистий прийом до консула для належного оформлення заяви про прийняття спадщини та в зазначений день її особу було встановлено і посвідчено належним чином вищезазначену заяву. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. від 19.01.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька, оскільки вичерпаний строк для прийняття спадщини після померлого. Згідно матеріалів спадкової справи № 02-14 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 899 від 21.12.2023 року на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахуванням компенсації, які зберігаються в АТ «Укрсиббанк» на рахунках, № [NUMBER] від 21.12.2023 року, на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахуванням компенсації, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» на рахунках та № [NUMBER] від 21.12.2023 року на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2852158263120. Вказані обставини встановлені в постанові Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у справі №638/1397/24 та вказані обставини не заперечуються відповідачем та не спростовані. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року у справі №638/1397/24, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко Марина Володимирівна про визначення додаткового строк для подачі заяви про прийняття спадщини задоволені частково. Визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину за законом, видане [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 21.12.2023 року за реєстровим номером 897 щодо успадкування квартири [ADDRESS] спадкодавця [PERSON] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ХМНО Феденко М.В., про реєстрацію за [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] ) права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , індексний номер: 70836070, від 21.12.2023 17:58:42, номер відомостей про речове право: 53058840, яка зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 897, виданий 21.12.2023 Феденко М.В. - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину за законом, видане [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 21.12.2023 року за реєстровим номером 898. Визнано недійсним свідоцтво по право на спадщину за законом, видане [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. 21.12.2023 року за реєстровим номером 899. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у справі №638/1397/24, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року у частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину №897, 898, 899, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 09.10.2025 року у справі №638/1397/24, касаційну скаргу [PERSON] на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 повернуто. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд вважає доведеними обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №638/1397/24, що набрали законної сили. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. від 19.06.2025 року відмовлено [PERSON] у внесенні змін до свідоцтв про право на спадщину за законом, вже виданих приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. від 21.12.2023 року за реєстровими №897, 898, 899 до майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила ті обставини, що порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. За згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. 15.05.2025 року був направлений лист [PERSON] з описом вкладення за адресою: [ADDRESS] , про запрошення до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. з приводу внесення змін до виданих свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з виявленням спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати. Лист повернуто як не отриманий. На зв`язок [PERSON] не виходить, тобто згоду на внесення змін не дає. Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. Тобто, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. було вчинено дії метою внесення змін до виданих свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з виявленням спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати. Згоди на внесення змін [PERSON] не дала. Тобто сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. Установивши, що спадщина підлягає перерозподілу між [PERSON] та [PERSON] , при відсутності згоди між спадкоємцями, застосовується при вирішенні спору частина друга статті 1300 ЦК України, яка визначає, що такі зміни можуть бути внесені, коли між спадкоємцями відсутня взаємна згода щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 758/5329/15 (провадження № 61-І8376св18). Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини 2 статті 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, від 04.11.2024 р. по справі № 504/3606/14-ц викладено наступні правові висновки: Підстави внесення змін до свідоцтва не пов`язані з протиправною поведінкою (це можуть бути, зокрема, обставини які існували, але не були відомі усім учасникам спадкових відносин або ж виникли тільки після видачі свідоцтва про право на спадщину). Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину можливе як згідно з рішенням суду, так і за згодою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину. У ЦК України не визначено підстав внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. До них, зокрема, можливо віднести: прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України); прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, однак якому судом визначено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України) і т.д. При вирішенні спору про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину суд визначає частки кожного із спадкоємців. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (частина третя статті 1300 ЦК України). За обставин даної справи, позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, їх частки є рівними. Сторони самостійно не дійшли згоди щодо розміру їх часток. Судом встановлено, що внаслідок дії судових рішень по справі №638/1397/24 приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. виявлено спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися і стали дорівнювати по кожному, бо відповідно до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тому до правовідносин у цій справі підлягають застосуванню висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 04.11.2024 року по справі №504/3606/14-ц. Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне. Цивільний процесуальний кодекс України не визначає обов`язковим досудове врегулювання спору для подання позову. Звернення до суду є правом позивача, передбаченим ст. 55 Конституції України. Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Тому відсутність досудового врегулювання спору не може мати наслідком не прийняття та не розгляд позову по суті. Що стосується твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи підтверджуючих документів щодо звернення до неї з приводу визначення часток, то воно спростовується матеріалами, наданими до суду приватним нотаріусом Феденко М.В., яка за законом вчинила всі необхідні дії, направивши виклик [PERSON] з`явитися до нотаріуса з метою внесення змін до свідоцтв, однак відповідачка до приватного нотаріуса не з`явилась. Крім того, відмова у внесенні змін до свідоцтв підтверджена відзивом відповідача на позовну заяву [PERSON] , а тому у суду не залишилось сумнівів у наявності спору з цього приводу, що вимагає вирішення по суті. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved