Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача 1. Позивач [PERSON] 25.11.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Зазначає, що на момент смерті мати була зареєстрована та постійно проживала одна в [ADDRESS] . Вказує, що на день смерті матері [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті чоловіка (його батька). Звертає увагу, що звернувшись до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. із документами щодо оформлення спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріус повідомив їй, що у зв`язку із пропущенням терміну необхідного для прийняття спадщини, йому слід звернутись до суду. 2.Зазначає, що шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу він пропустив з поважних причин, а саме через те, що на момент смерті матері він перебував у Києві на заробітках, працював на будівництві, не був офіційно працевлаштований. Похованням матері займалась його дружина, а повернувся додому він наприкінці 2013 року. Доповнює, що спадщину після смерті матері ніхто не приймав, його батько [PERSON] помер [INFO] , а рідний брат [PERSON] . -11.05.2025. 3. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи 4. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представниця позивача адвокат Шачіна Н.М. подала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, вказує, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. 5. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд розглянути дану справу без участі представника ради та зазначає, що не заперечує проти позову. ІІІ. Процесуальні дії у справі 6. Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Запитом від 28.11.2025 витребувано у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. спадкову справу після смерті [PERSON] . 7. Ухвалою від 16.01.2026 суд постановив відмовити у прийнятті визнання позову відповідачем Мостиською міською радою Львівської області та продовжити розгляд справи, підготовче провадження в даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. 8. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 9. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. 10. Суд, з`ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дослідивши зміст поданих сторонами заяв доходить висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. ІV. Обставини справи, встановлені Судом 11. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). 12. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок серія [NUMBER] від 23.01.2001 [PERSON] належав в цілому житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.12). 13. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВК №881035, виданого 30.08.2004 року державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Яксманицьким С.А., спадкоємцем майна гр. [PERSON] є його дружина [PERSON] та спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з належними процентами і компенсацією, що знаходиться на збереженні у відділенні ощадного банку №6315 м.Мостиська Львівської області на рахунках: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філіалі ощадного банку №6315/016 с.Арламівська Воля Мостиського району на рахунку № [NUMBER] та філіалі ощадного банку №6315/011 с.Твіржа Мостиського району на рахунку № [NUMBER] (а.с. 11). 14. Матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] було оформлено в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.05.1957 після одруження із [PERSON] - [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). 15. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). 16. Згідно відповіді №2873/02-33 від 30.10.2025 відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мостиської міської ради Львівської області, гр. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб за даною адресою зареєстровано не було (а.с.10). 17. За життя 17.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області, яким все своє майно заповіла її сину [PERSON] (а.с.49). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). 18. Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач вказує, що він - [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 19. В матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження позивача [PERSON] , яке б підтверджувало родинні відносини між ним та його батьками [PERSON] та [PERSON] . 20. Листом приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. вих.№156/01-16 від 05.11.2025 повідомлено позивачу, що у зв`язку із пропуском терміну, необхідного для прийняття спадщини, йому слід звернутися до суду з позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини( а.с.8). 21. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83138814 від 05.11.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с. 9). Матеріали справи не містять доказів поважності причин пропуску позивачем строку на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. V. Застосоване Судом законодавство 22. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). 23. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 24. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 25. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 26. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі висновки Верховного Суду зроблені у постанові від 17.02.2022 р. по справі №953/15603/20, у постанові від 20.09.2023 по справі № 638/16540/20 та прописано, що «вирішуючи питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій». 27. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 28. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. 29. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 30. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. 31. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). 32. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. 33. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 34. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 35. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 36. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 37. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. 38. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 39. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 40. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. 41. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 42. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 43. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 44. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. 45. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. 46. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи, Суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). VI. Висновки Суду 47. Позивач 25.11.2025 звернувся до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, обгрунтовуючи поважність причин пропуску ним цього строку, вказує на те, що він на момент смерті матері перебував у м. Києві на роботі, працював на будівництві, не був офіційно працевлаштований, похованням матері займалась його дружина, а повернувся додому він наприкінці 2013 року. 48. З обставин даної справи судом встановлено, що часом відкриття спадщини є 04.09.2012, тому шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 04.03.2013 року. 49. До нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся аж 05.11.2025, тобто з пропуском більше 13 років. Такий пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини суд вважає значним, причини йому пропуску повинні бути обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. 50. У своїй позовній заяві позивач вказує, що пропустив визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з огляду на те, що на момент смерті матері він перебував у м. Києві на роботі, працював на будівництві, не був офіційно працевлаштований, похованням матері займалась його дружина, а повернувся додому він наприкінці 2013 року. 51. Однак на підтвердження вказаних обставин не надав жодних доказів. 52. Суд зазначає, що порядок видачі свідоцтва про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. 53. Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла засобами поштового зв`язку або технічними засобами електронних комунікацій) першою заяви (вимоги кредиторів), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового та/або спільного майна: про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, про згоду бути виконавцем заповіту, про відмову від заповідального відказу, другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя), про вжиття заходів до охорони спадкового майна,вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємців. 54. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). 55. Пунктом 3.21 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, або заяви в електронній формі, підписаної кваліфікованим електронним підписом або удосконаленим електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису спадкоємця, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках у спадкову справу підшивається конверт або роздруківка електронного листування (скріншот листування). 56. Таким чином, законодавець встановлює кілька шляхів прийняття спадщини. Зокрема, це можливість направлення заяви поштою. Нотаріус зобов`язаний прийняти цю заяву та завести спадкову справу, щоб особа не пропустила строк для прийняття спадщини. 57. Позивачем не заперечується, що йому було відомо про смерть матері, тобто про відкриття спадщини, а тому він міг звернутися зі заявою про прийняття спадщини у встановлений строк. 58. Отже, [PERSON] не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою, а тому саме по собі перебування позивача в м.Києві на роботі (без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини) не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 59. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. 60. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. 61. Такі обставини позивачем не доведені, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27 травня 2020 року у справі №336/1127/17. 62. Позивач не надав належних доказів на підтвердження обставин, що унеможливили його звернення до нотаріуса або уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини. 63. Окрім цього позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, чому він не міг звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини з 2013 року, тобто з часу коли він повернувся із роботи з м.Києва до свого місця проживання. 64. Отже, позивачем не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори або уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин. В порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивач не надав суду достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Також позивачем не доведено, що зазначені ним причини пропуску строку можуть бути визнані поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, і пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори або уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття спадщини. Перебування в іншому місті не обмежувало його звернутися до нотаріальної контори протягом всього строку на прийняття спадщини. А доводи позивача про те, що у зв`язку із перебуванням в м.Києві на роботі, йому було створено непереборні перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері, є помилковими. 65. Крім того, Суд звертає увагу, що позивач [PERSON] не надав суду належних і допустимих доказів родинних зв`язків з померлим батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , а твердження того, що остання являється його матір`ю не знайшли свого підтвердження у суді. 66. Тому, судом не встановлено обставин, що підтверджують наявність родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] , після смерті якої позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. 67. Більше того, в ході судового розгляду було встановлено, що за життя 17.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області, яким все своє майно заповіла її сину [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, позивачем не були залучені до участі у справі спадкоємці [PERSON] . 68. Таким чином, матеріали справи не містять обставин, а позивач не надав належних та допустимих доказів, які б дали право визнати доведеними заявлені ним позовні вимоги. 69. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених межах, крім того, Судом встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову та про відсутність існування правових підстав для його задоволення. 70. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. VII. Судові витрати 71. Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 72. Враховуючи наведене та, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем. З цих підстав та

Outcome: dismissed