Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є квартиронаймачами квартири [ADDRESS] . У вказану квартиру позивачі заселилися на підставі Ордеру № 014492 від 19.02.1993. Відповідач також заселився та зареєстрував місце проживання у цій квартирі як член родини позивачів. З 2007 року відповідач припинив проживати у квартирі, приймати участь в її утриманні, проте все ще зареєстрований за вказаною адресою. Добровільно відповідач не знімається з реєстрації за цією адресою. Наявність реєстрації у цій квартирі відповідача покладає на позивачів додатковий тягар у вигляді підвищених платежів за житлово-комунальні послуги, тим самим, порушуються їх права. З урахуванням викладеного просили позов задовольнити. Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження по справі. Ухвалою суду від 14.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. В судове засідання 04.02.2026 не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперчує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав. Третя особа в судове засідання також не з`явилась. Будь-яких заяв чи клопотань суду не подавала. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.07.1992 року, про що зроблено актовий запис № 378. Наведене підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 15.07.1992. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 4, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 18.01.1986. В подальшому, у зв`язку з укладенням шлюбу, прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 23.08.2014. На підставі Ордеру на житлове приміщення № 011492 від 19.02.1993 [PERSON] з родиною з трьох осіб на праві займання в порядку обміну отримала житлове приміщення площею 27,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , складеним мешканцями будинку та представником КП «Жилчервіс-5» ДМР 30.06.2025, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2007 року до теперішнього часу. З листа Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР № 10/5-1311 від 14.07.2025 судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 04.03.1993 по теперішній час, [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 04.03.1993 по теперішній час, [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 04.03.1993 по теперішній час. Листом № 191190-2025 від 09.08.2025 ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надало відповідь позивачці, що не володіє інформацією про місце перебування [PERSON] . В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка надала покази, що проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 1982 року. В 1993 році в будинок засилилась родина [PERSON] в яку також входила дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] . Через деякий час чоловік почав зловживати спиртними напоями, дебоширити, у зв`язку з чим в родині виникали сварки. Приблизно з 2007 2008 років відповідач [PERSON] пішов з дому, більше свідок його не бачила. Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка повідомила, що проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] з 1982 року. Позивачів вона знає багато років, відповідача не бачила за адресою реєстрації більше десяти років. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року. Суд вважає доведеним, що відповідач понад 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання його таким, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні. Таким чином позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Outcome: approved