Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У серпні 2025 року представник позивачів адвокат Безугла К.В., діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду з позовом, уточнивши, свої вимоги мотивує тим, позивачі з 2005 року є наймачами кімнати [ADDRESS] , яку отримав на підставі ордеру № 336, на склад сім`ї з 3 осіб. Маючи намір реалізувати своє право на приватизацію житла, звернулися з даним питанням до Сумської міської ради, але отримали відмову у зв`язку з відсутністю ордеру на вказану кімнату. Просить зобов`язати відповідача вчинити дії по приватизації за [PERSON] , [PERSON] , квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без надання ордеру. Ухвалою суду 15.08.2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку призначенням [PERSON] суддею Сумського апеляційного суду, вказана справа передана у провадження судді Ніколаєнко О.О. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що законодавством не передбачено приватизації кімнат у гуртожитку. Представник позивачів в поданій суду заяві заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі, вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві просить справу розглядати без участі представника. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена, пояснення на позов не подано. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 25.09.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.56). Мають спільну дитину сина [PERSON] (а.с.55). На підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку № 336 від 20.07.2005 року [PERSON] , на сім`ю з 3 чоловік ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) надано житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] , розміром 31 кв.м. (а.с.13). Позивачі [PERSON] , [PERSON] з 31.08.2005 року зареєстровані за адресою : [ADDRESS] (а.с.8,11-12). Згідно поквартирної картки на квартиру за адресою: [ADDRESS] , площею 31 кв.м. з 31.08.2005 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 20.06.2025 р. [PERSON] не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Житловий чек не використаний (а.с.15). Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 19.06.2025 р. [PERSON] не значиться в додаткових списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно рішення Сумської міської ради від 07.05.2025 року № 5561-МР залишено житловий комплекс гуртожитку [ADDRESS] у статусі гуртожитку та дозволено приватизацію його жилих приміщень (а.с.73). На замовлення [PERSON] станом на 01.01.2021 року на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт. Загальна площа приміщень складає 33,3 кв.м : житлова 19,7 кв.м, допоміжна 13,6 кв.м. (а.с.17-21). З метою реалізації права на приватизацію займаної кімнати позивачі звернулися з відповідною заявою та необхідними документами в орган приватизації - Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» з питанням приватизації вказаного житла. Однак, згідно з відповіддю вказаної установи від 07.07.2025 року № 14.01-15/686 у передачі позивачам спірної квартири відмовлено у зв`язку з тим, що Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитку, в поданих документах наявна невідповідність загальної площі, зазначеної в ордері на квартиру та технічному паспорті (а.с.22-23). Згідно довідки КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР № 9/01-03 від 28.07.2025 р. станом на 28.07.2025 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість по оплаті за управління багатоквартирним будинком, винагороду управителю та комунальну електроенергію відсутня (а.с.24,59). Суд вважає таку відмову безпідставною. Згідно ч. ч. 1,3,10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному громадському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймають не пізніше місяця з одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовляти мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення в гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.4 ст.5 вище вказаного Закону України право на приватизацію квартир (будинків) державного фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах. У ч.10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» , частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно якої не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи положення зазначених норм, перелік випадків відмови чітко визначений у законодавстві і є вичерпним, а саме: 1) відсутність у особи права на приватизацію; 2) заборона приватизувати конкретне приміщення. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц. Спірне житлове приміщення за адресою : [ADDRESS] , не віднесено до приміщень, які не можна приватизувати, ніякої законодавчої заборони на його приватизацію немає. Позивачі мають право на приватизацію спірного житла, зокрема заселилися у житлове приміщення на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку 336, виданого 20.05.2005 року, з 31.08.2005 року зареєстровані і постійно проживають в ньому до цього часу, несуть витрати з його утримання, іншого житла у власності позивачі не мають, що свідчить про те, що вони мають достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому її «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції». Посилання відповідача на те, що Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не передбачена приватизація квартир у гуртожитках є неправомірним. Статус житлового приміщення, в яке позивачі заселилися на підставі ордера на житлову площу в гуртожитку №336, виданого 20.05.2005 року УМВС не змінювався, за актом приймання-передачі державного майна у комунальну власність Управління Міністерство внутрішніх справ України в Сумській області передало, а Управління комунального майна Сумської міської ради прийняв у власність нерухоме майно, зазначене в пункті 1 цього рішення. Крім того, зміна власника житлового фонду, категорії житла (будинку, гуртожитку) не може бути підставою для відмови мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла (висновки Верховного Суду у постанові від 05 травня 2025 року по справі №759/1426/22). Ордер на заняття у користування житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] є чинним, у встановленому законодавством порядку недійсним не визнаний. Матеріалами справи підтверджуються, що за позивачами відсутнє зареєстроване на праві власності житло. Позивачі на законних підставах заселилися в житлове приміщення і тривалий час в ньому проживають, не мають власного житла, а тому відмова відповідача у приватизації житла є незаконною. Відтак позовні вимоги позивачів здійснити приватизацію квартири є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved