Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 010/0198/82/0686742 від 02 жовтня 2014 року у розмірі 30117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 61 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0198/82/0686742. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, в порушення положень кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором. 13 жовтня 2022 року ПАТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №114/2-52. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Райффайзен Банк», включно і до [PERSON] за кредитним договором №010/0198/82/0686742 від 02 жовтня 2014 року. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 30117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 61 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 29499,34 грн.; заборгованість за відсотками 618,27 грн. У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2014 року [PERSON] було подано до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якій повідомлено особисті дані для укладення кредитного договору (арк. с. 16). 02 жовтня 2014 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0198/82/0686742, згідно з яким Банк надав позичальнику [PERSON] можливість користування кредитними коштами шляхом зарахування коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій по картковому рахунку. Розмір Поточного ліміту на дату початку кредитування складає 8800 грн., максимальний ліміт кредиту за договором становить 200000 грн (п.п.1.1.-1.3 договору). Згідно з п.1.4 договору строк користування кредитом становить 48 місяців і починається з 02 жовтня 2014 року (дата початку кредитування) та закінчується 02 жовтня 2018 року (дата закінчення строку користування кредитом). Процентна ставка фіксована, 36.0% річних (п.1.5 договору). Відповідно до п.1.13 договору без укладання додаткових угод до договору Банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк за умови, що на останній робочий день Строку користування кредитом Банк не отримав листа від клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання Клієнтом за рахунок Кредиту будь-якої суми коштів після продовження Строку користування кредитом розглядається Сторонами як згода Клієнта на продовження Строку користування кредитом. За користування кредитом Клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати Банку проценти за ставкою, зазначеною в п.1.5 договору. Проценти нараховуються за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, до яких застосовується пільговий період (п.3.1, п.3.3. договору). Погашення процентів здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з КР в дату розрахунку процентних платежів, у т.ч. за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного кредитного ліміту (п.3.4 договору). Клієнт зобов`язаний до 20 числа включно кожного місяця наступного за місяцем користування кредитом сплатити банку платіж в розмірі 5% від власної заборгованості перед Банком, але не менше 30 грн або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менша за вказану суму (п.3.5 договору). Банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди Клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі. У разі відступлення права вимоги за договором новий кредитор набуває усі права та обов`язки Банку за договором, що стосуються умов кредитування, в т.ч. право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойок (п.7.1, п. 7.2 договору). До всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності у 70 років (п.9.10 договору). Договір підписано власноручним підписом [PERSON] , та отримано другий примірник договору (арк.с. 17-19). Крім того, [PERSON] підписано Умови видачі кредиту (Додаток № 1 до Договору № 010/0198/82/0686742 від 02 жовтня 2014) та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (арк.с. 19 зворот, 21). Враховуючи викладене, первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на строк 4 роки (48 місяців), а [PERSON] зобов`язалась щомісячно належним чином сплачувати обов`язковий щомісячний платіж та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 36,0% річних, комісії згідно умов договору. АТ «Райффайзен Банк Аваль» видав позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання картки (арк. с. 21). Згідно з випискою Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк» дата останнього руху по картці [PERSON] 14.10.2022. Донараховано відсотків за період з 27.09.2022 по 13.10.2022 згідно з кредитним договором № 010/0198/82/0686742 в сумі (перед відступленням права вимоги) в сумі 104,78 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 010/0198/82/0686742 від 02.10.2014, здійсненим АТ «Райффайзен Банк», станом на 14.10.2022 [PERSON] має заборгованість у сумі 30117,61 грн, яка складається з дозволеного овердрафту 24500,00 грн, недозволеного овердрафту 4999,34 грн, заборгованість за відсотками 618,27 грн. (арк. с. 28-30). 13 жовтня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №114/2-52, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором № 010/0198/82/0686742, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , що підтверджується копією договору, копією платіжної інструкції № 68664 від 13.10.2022 про оплату згідно з договором відступлення права вимоги № 114/2-52 від 13.10.2022, Реєстром боржників від 17.10.2022 до Договору відступлення права вимоги №114/2-52 та витягом з нього (арк. с. 33-38). Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Райффайзен Банк», включно і до [PERSON] за кредитним договором №010/0198/82/0686742 від 02 жовтня 2014 року на загальну суму 30117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 61 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 29499,34 грн.; заборгованість за відсотками 618,27 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Райффаайзен Банк» та [PERSON] 02 жовтня 2014 року укладено кредитний договір. Первісний кредитор умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені вище умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Однак, відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначеному договором порядку та у встановлені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала, внаслідок чого у відповідачки перед АТ «Райффайзен Банк» склалася заборгованість. Зважаючи на те, що доказів повернення боргу відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення в загальному розмірі 30117 (тридцять тисяч сто сімнадцять) грн. 61 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 29499,34 грн.; заборгованість за відсотками 618,27 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське об`єднання «Апологет», що підтверджується договором про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (арк.с. 41 зворот). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав копію договору № 0107 від 01 липня 2025 року; копію акту наданих послуг щодо підтвердження факту надання правничої допомоги на суму 8000,00 грн.; копію детального опису наданих послуг (арк. с. 42). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без участі у судовому засіданні учасників справи та їх представників, отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовної заяви та клопотань у своїй більшості є подібними. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved