Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

17.12.2025 року до Хорошівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32327,38 грн. Позивач мотивує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, який було укладено між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ», Банк) та [PERSON] , а саме 07.02.2020 року на підставі кредитного договору № 2001544970701 [PERSON] видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, який пізніше було збільшено до 18145,00 грн. Відповідач користувався кредитною карткою, однак, так як довготривалий час належним чином не виконував кредитні зобов`язання, утворилась заборгованість в сумі 32327,38 грн., а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 19.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибула, 21.01.2026 року направила до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю та просить розглядати справу без її участі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України). У відповідності до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Правилами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 07.02.2020 року між [PERSON] та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 2001544970701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), підписанням якої відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. Відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні та надано платіжну картку. Із копії заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що відповідач (клієнт) просить встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, Кредитний ліміт у сумі 3000 грн.; строк дії Кредитного ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО (а.с.15) Перед підписанням заяви відповідач ознайомився з умовами Паспорта споживчого кредиту (а.с.16). Згідно п.3 підписаного 07.02.2020 року відповідачем та АТ «ПУМБ» Паспорту споживчого кредиту, відповідачу відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом 3000 грн., строк кредитування становить 12 місяців з можливістю пролонгації. Відповідно до п.4, п.5 Паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 47,85 % річних, реальна річна процентна ставка складає 47,85%; з поверненням кредиту щомісячно не пізніше настання платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного Розрахункового періоду (а.с.16). АТ «ПУМБ» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на умовах, передбачених договором, розмір якого у подальшому, відповідно до умов кредитного договору було збільшено до 18145,00 грн., що слідує з довідки АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту (а.с.28) Відповідач користувався кредитними коштами, періодично сплачував кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, але свої зобов`язання за вказаним договором у повному обсязі не виконав, в результаті чого згідно розрахунку заборгованості станом на 03.07.2025 року виникла заборгованість у розмірі 32327,38 грн., з яких: 18144,29 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14183,09 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.29-32). 04.07.2025 АТ «ПУМБ» направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 32327,38 грн. за кредитним договором №2001544970701. Зазначені обставини підтверджуються: письмовою вимогою № КНО-44.2.2/1245 від 04.07.2025 щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 32327,38 грн. (а.с.25). Наявні у справі розрахунки заборгованості відповідачем в силу принципу змагальності учасників судового процесу не спростовані, факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачем не заперечується. Як встановлено судом зі змісту розрахунку позивача по відсоткам за кредитом, позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Оскільки відповідач не погасив заборгованість за основною сумою боргу та за нарахованими відсотками за кредитним договором, а позовні вимоги визнав повністю, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ». Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2001544970701 від 07.02.2020 у розмірі 32327,38 грн., з яких: 18144,29 грн. - заборгованість за кредитом, 14183,09 грн. - заборгованість за процентами. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнала позов у повному обсязі та те, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено в повному обсязі, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1211,20 грн (2422,40 грн х 50%). Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із залишку суми сплаченого позивачем при поданні позову судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved