Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.05.2024 звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26 липня 2009 року виконавчим комітетом Старокозачої сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 16 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, подружжя проживає окремо, вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 05.08.2016 року у справі № 681/778/16-ц шлюб між сторонам було розірвано, рішення не було оскаржено та набрало законної сили 18.10.2016 року. На даний час дитина неповнолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується відповідною довідкою Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 04.1-26/999 від 01.08.2023 року. Позивачу справі не чинив та не чинить відповідачці жодних перешкод у спілкуванні із сином, що підтверджується відсутністю її звернень до органів опіки та піклування та до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Як вказує позивач, відповідачка [PERSON] вже тривалий час проживає за кордоном,не підтримує жодного зв`язку із родиною, що, на думку позивача, свідчить про обрання відповідачем таких життєвих умов, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою. Тобто, відповідачка свідомо ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та моральний стан, що негативно впливає на розвиток дитини, не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу дитині до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, тобто відповідачкою створені умови, які шкодять інтересам дитини. Тобто, як вказує позивач, відповідачка покладених на неї батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні свого сина, і дитина повністю знаходиться на утриманні свого батька [PERSON] . На підтвердження вищевикладеного, відповідачкою [PERSON] було складено заяву, згідно якої відповідачка [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, вищевказані факти, як кожний окремо, так і всі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування відповідачкою своїми обов`язками, що також підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Позивач, у свою чергу, любить свою дитину та спроможний забезпечити його всім необхідним. Неповнолітній [PERSON] навчається у ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардійської селищної ради. Відповідно до характеристики ЗЗСО «Прилиманський ліцей», [PERSON] є життєрадісним та веселим, енергійним, винахідливим, має власну думку, поважає старших, активно займається спортом, відвідує спортивну школу, систематично бере участь у змаганнях, на яких отримує призові місця. Хлопчика виховує батько [PERSON] , який відповідально ставиться до виховання та навчання сина, він підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для належного розвитку дитини та забезпечений усім шкільним приладдям. Згідно характеристики Дитячо-юнацького спортивного центру Таїландського боксу та кік-боксингу, [PERSON] є спортсменом Дитячо-юнацького спортивного центру Таїландського боксу та кік-боксингу з 2020 року по теперішній час, є кандидатом у майстри спорту України, член національної збірної України з таїландського боксу Муей Тай багаторазовий чемпіон України з таїландського боксу [PERSON] . Молодий та талановитий спортсмен; разом з батьком бере активну участь у громадському житті Дитячо-юнацької спортивного центру тай-кік-боксингу. На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Процесуальні дії у суді 03.06.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 494 від 13.03.2025 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа 495/5037/24 передана на розгляд судді Шевчук Ю.В. 14.03.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Шевчук Ю.В./ цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів прийнято до провадження судді. 18.09.2025 від відповідача надійшла заява, якою просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити, провести судові засідання за її відсутності. 22.09.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Діденко К.В. у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. На запитання суду щодо причини подачі цього позову, представник позивача - адвокат Діденко К.В. пояснила, що позивачу необхідно вирішувати питання щодо отримання дозволів на проведення місця реєстрації дитини, вирішувати питання щодо дитини виїзду за кордон, оскільки син [PERSON] є спортсменом та приймає участь у міжнародних змаганнях, також, пояснила, що дійсно позивач є особою призовного віку та перебуває на обліку як військовозобов`язаний, однак, це не є причиною звернення до суд із цим позовом. Відповідач [PERSON] (відповідачка змінила прізвище на підставі Свідоцтва про шлюб від 15.022022 року) у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, згідно якої вона просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, та провести судове засідання за її відсутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяви, згідно яких просять розглянути дану справу без участі представника сільської ради згідно вимог діючого законодавства на підставі наданих матеріалів. У судовому засіданні була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який пояснив, що приблизно 12 років тому назад його мама поїхала від них, весь цей час про нього піклується батько, з яким він і живе, також пояснив, що всі ці роки мама з ним не спілкується, а він не має бажання з нею спілкуватись. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 27.01.2026, суд повідомив учасників провадження, що переходить на стадію ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 06.02.2026. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Щодо позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2009 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 16, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 16. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 05.08.2016 у справі № 681/778/16-ц шлюб між сторонам було розірвано, рішення не було оскаржено та набрало законної сили 18.10.2016. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивачем заявлено позовну вимогу щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, яка мотивована тим, що позивач та відповідач тривалий час не проживають разом, їх шлюб є розірваним, відповідачка тривалий час проживає за кордоном, вона створила іншу родину, в той час як неповнолітній син сторін проживає разом із позивачем, який повністю утримує та піклується про свого неповнолітнього сина, забезпечує його усім необхідним, приймає активну участь у його шкільному та спортивному житті. Тобто, як вказує позивач, відповідачка не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Також позивач вказує, що згідно поданих заяв, відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Згідно долученого до матеріалів справи Висновку виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №209 від 23 липня 2029 року, є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Дане рішення мотивоване тим, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком, [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою сільського голови Старокозацької сільської ради від 17.07.2024 року № 04.1-26/1305. Батько самостійно матеріально забезпечує, доглядає та займається вихованням неповнолітнього сина, а також виконує всі інші обов`язки, покладені на нього законом та які необхідні для належного утримання дитини. Мати дитини [PERSON] тривалий час проживає за кордоном, не підтримує ніякого зв`язку із родиною, вона самоусунулась від виховання та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. У жовтні 2023 року [PERSON] надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви [PERSON] від жовтня 2023 року, наданої до матеріалів справи, вона, повністю розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу або впливу тяжких обставин, фізичного чи морального насильства чи погроз, повністю розуміючи наслідки та значення своїх дій, цієї заявою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Не заперечує проти вирішення питання у будь-яких інстанціях щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно характеристики Дитячо-юнацького спортивного центру Таїландського боксу та кік-боксингу № 21/5 від 21.052024 року, [PERSON] є спортсменом Дитячо-юнацького спортивного центру Таїландського боксу та кік-боксингу з 2020 року по теперішній час, є кандидатом у майстри спорту України, член національної збірної України з таїландського боксу [PERSON] багаторазовий чемпіон України з таїландського боксу [PERSON] . Молодий та талановитий спортсмен; разом з батьком бере активну участь у громадському житті Дитячо-юнацької спортивного центру тай-кік-боксингу, завдяки чому досяг успіхів у спорті і повазі серед товаришів по команді. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Авангардівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» КНП «Авангардівська АЗПСМ» від 20.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНП «Авангардівській АЗПСМ» та звертається до лікаря за необхідністю завжди тільки з батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №04.1-26/999 від 01.08.2023 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] . Згідно пояснення [PERSON] від 07.08.2024 року, у матеріалах справи, він є сином [PERSON] . Свою матір він не бачив майже 7 років, зв`язку з нею не підтримує, та не має такого бажання з нею спілкуватись. Вказує, що [PERSON] ніколи не цікавилась та не цікавиться його життям, розвитком, не приймає участі у його вихованні. Вказує, що не пам`ятає, як вона виглядає. Його вихованням займається виключно батько, він проживає з батьком від свого народження, який приймає активну участь у його вихованні та його житті. Наскільки йому відомо, [PERSON] вже тривалий час знаходиться за межами України, в телефонному режимі він також з нею не спілкується, та вже не може назвати її своєї мамою, оскільки не відчуває ні любові, ні турботи, ні поваги. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 5/21412/2024/495/5037/24 від 29.08.2024 року, відомостей щодо перетинання Державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в період з 17.10.2019 року по 17.10.2024 року в Базі даних не виявлено. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнстві батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11) Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Висновки суду Як встановлено судом, як органу опіки та піклування при ухваленні відповідного висновку, так і суду стороною позивача не надано жодних доказів винної поведінки матері дітей відповідача [PERSON] та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, тобто суду не надано жодних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, рівно як і гострої соціальної необхідності у цьому. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, або вчиняла насильство по відношенню до неї. Позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідності застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Суд приймає до уваги той факт, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вищевикладена позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23). Виходячи з встановлених судом обставин справи, враховуючи, що дитині може не вистачати батьківської турботи та уваги, беручи до уваги особу батька та матері, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, при цьому попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання сина та покласти на орган опіки та піклування в особі Білгород-Дністровської міської ради контроль за виконанням ними своїх батьківських обов`язків. Твердження та посилання позивача на факт того, що відповідачка повністю самоухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків базуються виключно на твердженням сторони позивача, і є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи, враховуючи, що дитині може не вистачати батьківської турботи та уваги, беручи до уваги особу батька та матері, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, при цьому попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 липня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 16, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 16. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 05.08.2016 року у справі № 681/778/16-ц шлюб між сторонам було розірвано, рішення не було оскаржено та набрало законної сили 18.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати та на даний час проживає із батьком позивачем у справі та знаходиться на повному його утриманні. А оскільки неповнолітній син проживає разом з позивачем, тобто окремо від матері, то позивачу доводиться самостійно його утримувати, виховувати, дбати про нього, облаштовувати побут, догляд, постійну турботу та періодичне лікування. Як вказує позивач, одночасно із прийняттям рішення про позбавлення батьківських прав, суд вирішує питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи у частині позовних вимог щодо стягнення аліментів, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.2010 року. Згідно Довідки Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №04.1-26/999 від 01.08.2023 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] . Тобто, неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні, і батько дитини самостійно її утримує, виховує, дбає про сина, облаштовувати побут, догляд та постійну турботу та лікування. Вказані твердження позивача не спростовані стороною відповідача. Нормативне обґрунтування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 31.05.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, в зв`язку з обґрунтованістю його позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Інші судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, та

Outcome: partial