Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він знаходився у трудових відносинах з Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". За час роботи на даному підприємстві отримав хронічне професійне захворювання, яке обумовлено умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань. Первинним висновком експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи встановлено 85% втрати професійної працездатності, з яких: 65% втрати професійної працездатності від професійного захворювання, 20% нещасний випадок на виробництві та третю групу інвалідності, довідка №153/25/1740/Р від 06.11.2025 року. Внаслідок втрати професійної працездатності вважає, що в нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою та болями. Він не може повернутись до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, задухи, перебої в роботі серця, постійно змушений приймати ліки та користуватись виробами медичного призначення. Відповідач звільнив його з роботи згідно п. 2 ст. 40 КЗПП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані. Через захворювання він багато часу знаходиться на лікуванні. Просить стягнути з відповідача на його [PERSON] користь моральну шкоду в сумі 220 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України). Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 20 січня 2026 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги [PERSON] до АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не гуртуються на нормах чинного законодавства. Вважають, що для притягнення АТ "Марганецький ГЗК" до відповідальності за нанесені [PERSON] моральні страждання відсутні усі умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди; протиправність дії або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила; вина сторони. Спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах, згідно з вимогами законодавства України, не є матеріально-правовою презумпцією, а тому окрім факту спричинення моральної шкоди, особливо має доводитись її розмір. З позовної заяви позивача та доданих до неї додатків, розрахунок розміру компенсації моральних страждань, не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Крім того, посилається на те, що з даних правовідносин наявне судове рішення Марганецького міського суду від 10 жовтня 2025 року, згідно якого у задоволенні позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовлено, рішення набрало законної сили. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серія [NUMBER] , заведеної 13.07.2001 року на [PERSON] . За час роботи на даному підприємстві він отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлено умовами в яких він працював. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №153/25/1740/В від 06.11.2025 року ( номер рішення 153/25/1740/Р) [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної в розмірі 65% з 28.05.2025 року - за професійним захворюванням та 20% з 15.03.2018 року нещасний випадок на виробництві. Також з 28.10.2025 року встановлено третю групу інвалідності. Дата повторного оцінювання відсотка працездатності 01.11.2026 року. Виходячи з медичних висновків, Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] (Форма П-4), суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на підприємстві, позивач отримав професійні захворювання. Внаслідок втрати професійної працездатності, у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 150 000 грн.. Посилання представника відповідача на наявність рішення Марганецького міського суду від 10 жовтня 2025 року, суд не бере до уваги, оскільки предметом спору у вказаній справі було відшкодування моральної шкоди, завданої травмою на виробництві, тоді як предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням. Доводи позову щодо стягнення моральної шкоди без утриманням податків та інших обов`язкових платежів суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. З урахуванням викладеного необґрунтованим буде вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів». Аналогічної правової позиції дійшов суд апеляційної інстанції у постанові від 24 вересня 2025 року у справі № 180/971/25 Провадження №22-ц/803/9028/25. Крім того, зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Оскільки представник відповідача не обґрунтовує своє клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підстав для розгляду справи в загальному позовному провадженні про, що просить відповідач, суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial