Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначає, що 25 січня 2022 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони по справі мають одну дитину сина: [PERSON] , [INFO] . У лютому 2022 року [PERSON] поїхав в Республіку Польща на роботу і з цього часу там перебуває. Впродовж двох років підтримували спілкування, цікавився її життям та життям дитини, надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. За період з січня по червень 2024 року відповідачем було здійснено грошові перекази на загальну суму 114000,00 грн. З вересня 2024 року відповідач припинив надавати таку матеріальну допомогу. Зазначає, що позивач є працездатним, молодим за віком, має стабільний дохід та інших осіб на утриманні немає, що дозволяє йому сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 15000,00 грн, оскільки така сума відповідачем сплачувалась в добровільному порядку. З огляду на вищезазначене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивачка не з`явилася. Від неї надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без участі позивачки, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує щодо постановлення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Конверт з судовою повісткою про виклик до суду, направлений відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві та у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній». Згідно з вимогами п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України зазначені документи вважаються врученими відповідачу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18). Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивачка не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивачки. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] Бродівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб, актовий запис №14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2022 року, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). У сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2022 року (а.с.11). Неповнолітній син [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади, щодо зареєстрованого місця проживання позивача та Витягом з реєстру територіальної громади, щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] (а.с.6,12). Згідно з довідкою АТ КБ «Приват Банк» про рух коштів власника рахунку [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року вбачається, що відповідач здійснював перекази грошових коштів позивачці у період з 14.04.2022 року по 19.06.2024 року (а.с.14-21). Позивачка, покликаючись на ст. 180 СК України, вказує на обов`язок відповідача як батька утримувати їхню дитину до досягнення повноліття, оскільки відповідач не виконує такого обов`язку, тому просить вирішити спір в судовому порядку. Між сторонами виник спір щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення повноліття. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України (далі СК України), а саме Главою 15 Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). За змістом норми статті 142 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбачених Законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного Кодексу України). Згідно зі статтями181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Вимогами ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків визначених Законом. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Застосовуючи до спірних правовідносин зазначені норми права, суд дійшов до такого висновку. Сторони разом не проживають, їхня дитина проживає з позивачкою, між батьками не досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] , є особою працездатного віку, в силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших утриманців, тощо) судом не встановлено. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах на утримання неповнолітніх дітей зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Позивачка не довела можливості відповідача сплачувати аліменти в сумі 15 000,00 грн щомісячно. Зокрема, не доведено розмір щомісячного доходу платника аліментів, його витрати на придбання нерухомого майна або рухомого майна сума якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Тому, враховуючи вищевикладене, а також стан здоров`я дитини, її матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн, щомісячно. При цьому суд зазначає, що позивачка не позбавлена права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги, що позивачка при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд доходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 копійок. На підставі статей 182, 183, Сімейного Кодексу України

Outcome: partial