Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернулась її представник адвокат Ніколаєва Г.Г. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 грудня 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області було зроблено актовий запис № 445 та видано свідоцтво про одруження. Від шлюбу сторони мають шестеро доньок, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне проживання з відповідачем як подружжя вони припинили через різницю поглядів та втрату почуттів. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію наведеної ухвали було направлено сторонам за зареєстрованим місцем проживання. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. 14 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить надати сторонам строк для примирення у шість місяців, мотивуючи його тим, що має намір примиритися з дружиною та зберегти сім`ю. 27 січня 2026 року від представника позивача адвоката Ніколаєвої Г.Г. надійшли письмові провадження, в яких остання висловила позицію своєї довірительки позивачки щодо категоричного заперечення проти надання сторонам строку для примирення, оскільки відповідач вчиняв щодо позивачки фізичне та психологічне насильство. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2026 року у задоволенні клопотання про надання строку для примирення було відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо припинення шлюбу. Так, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 445. В шлюбі народилося шестеро доньок: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . В своєму позові [PERSON] зазначила, що шлюб позивача з відповідачем не склався, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. При цьому, проти примирення категорична заперечує. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява № 44647\\98). За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їхня сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved