Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У грудні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» поштою звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість: 1) за договором позики № 74881126 у розмірі 28 172,88 грн; 2) за кредитним договором № 102531687 у розмірі 6 006 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 12.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 74881126, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. Крім того, 19.02.2022 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір № 102531687, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому від позичальників до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату передано право вимоги до відповідача за вказаним договором. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.12.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 09.02.2026. У позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. 09.02.2026 відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог, просить здійснювати розгляд справи без його участі та зменшити судовий збір на 50%. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 19.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102531687, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 4 200 грн на 60 днів з кінцевим терміном повернення 20.05.2022 з процентною ставкою 2% на день протягом пільгового періоду (30 днів), 5% на день протягом поточного періоду (60 днів). Від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] за договором № 102531687. 12.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено електронний договір позики № 74881126, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18 000 грн на 30 днів з кінцевим терміном повернення 14.03.2022 з процентною ставкою 1,99% на день, 2,70% на день за понадстрокове користування позикою. Від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (з урахуванням додаткових угоди та акта приймання-передачі реєстру боржників) перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] за договором позики № 74881126. В матеріалах справи наявний також паспорт споживчого кредиту № 102531687, платіжне доручення № 40125544 від 19.02.2022, розрахунок заборгованості за договором № 74881126, відомість про щоденні нарахування та погашення за договором № 102531687. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позикодавці надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договорами виконали, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування та комісією. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наявними у справі розрахунками у відповідача наявна прострочена заборгованість: 1) за договором позики № 74881126 від 12.02.2022 на загальну суму 28 172,88 грн., в тому числі: 18 000 грн - тіло кредиту; 10 172,88 грн - сума заборгованості за відсотками; 2) за кредитним договором № 102531687 від 19.02.2022 в розмірі 6 006 грн, в тому числі: 4 200 грн - тіло кредиту; 1 008 грн - відсотки; 798 грн - комісія. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також заяви відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 514 грн, а іншу частину сплаченого збору слід повернути позивачу з бюджету.

Outcome: approved