Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути заборгованості за кредитом в сумі 68 000,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 24.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено електронний Договір №3884048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником [PERSON] , строком на 30 днів, за умови сплати 1,70% в день за користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту №3884048 від 24.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023/ , згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості становить 68 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 56 100,00 грн; заборгованість за комісіями 1900,00 грн За таких умов позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів. В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про та час судового засідання повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) відповідача, а саме по батькові, має розбіжності. По всьому тексту позовної заяви та її додатках відповідач зазначений як [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було здійснено запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Відповідно до відомостей Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області є відомості про реєстрацію [PERSON] ». Судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації особи та з відповіді № 1956350 від 31.10.2025 року, відсутня інформація за вказаними параметрами про [PERSON] , тобто такої особи не існує. Судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації особи та з відповіді № 1956404 від 31.10.2025 року, відсутня інформація за вказаними параметрами про [PERSON] , тобто такої особи не існує. Згідно відповіді № 1956442 від 31.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації особи за РНОКПП, є відомості про реєстрацію [PERSON] , які збігаються з відомостями [PERSON] зазначеними в договорі, та в додатках до договору, а саме збігається дата народження, РНРОКПП, серія паспорту та місце реєстрації особи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа, а виявлена розбіжність у написанні по батькові має характер технічної помилки та не спростовує ідентифікацію сторони договору. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, 24.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено електронний Договір №3884048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником [PERSON] , строком на 30 днів, за умови сплати 1,70% в день за користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Відповідно до реквізитів Договору №3884048 від 24.09.2021 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п.2. Договору, сума кредиту складає 10 000,00 грн. Згідно із п.1.3 Договору строк кредиту 30 днів, проценти за користування кредитом ставка 1,70%, стандартна процентна ставка 5,0%, тип процентної ставки фіксована, комісія за укладання договору- 1900,00 грн. Відповідно до п. Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником [PERSON] 24.09.2021 року о 15:27 год., що підтверджується копією квитанцією LIQPAY від 24.09.2021 року. Таким чином, ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання за договором кредиту. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки у порядку та на умовах, визначених договором. 13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту №3884048 від 24.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023/ , згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості становить 68 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 56 100,00 грн; заборгованість за комісіями 1900,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, ураховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує обов`язки за укладеним Договором, не надав жодного доказу на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 45 100,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 35 100,00 грн; Щодо заборгованості за процентами, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позикодавець ТОВ «КОЛЛЕКТ - ЦЕНТР» відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: Строк продовження, днів - Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3 - 3,00 7 - 5,00 15 - 10,00. Як вбачається з Відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором, яка складена ТОВ «МІЛОАН» та підписана генеральним директором останнього, за договором №3884048 від 24.09.2021 року, 25.10.2021 року строк користування кредитними коштами був пролонгований шляхом продовження користування коштами на 60 днів на стандартних (базових) умовах за ставкою передбаченою п.1.6 ( 5% від залишку кредиту). Тобто, строк кредитування сторони продовжили до 23.12.2021 року. Доказів пролонгації після зазначеного періоду до матеріалів справи не надано. Однак, згідно з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, та складених ТОВ «Вердикт Капітал», останнє здійснює донарахування процентів за кредитним договором №3884048 за період з 24.12.2021 року до 10.01.2023 року на суму 21 000,00 грн та загальна заборгованість Відповідача за процентами вже становить 56 100,00 грн. Тобто донарахування процентів здійснюється поза межами строків кредитування (з урахуванням пролонгацій), визначених вказаними договорами. Оскільки «проміжним» кредитором ТОВ «Вердикт капітал», відповідно до ст. 514 ЦК України набуто права кредитора у тому самому обсязі, що належали первісному кредитору, в тому числі щодо умов та порядку нарахування відсотків протягом строку кредитування, виконанні таким кредитором нарахування відсотків за користування коштами за договором після 23.12.2021 є безпідставними. А отже додатково нарахована сума процентів в розмірі 21 000,00 грн є незаконною, безпідставною та такою, що не може бути задоволена судом. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у сумі 1900,00 грн. суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно доч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування. Верховний Суд зазначив, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними. Позивач на підтвердження витрат на правову допомогу надав: копію договору про надання юридичних послуг від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», копію акту про отримання правової допомоги від 31.08.2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих юридичних послуг становить 16 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним підтверджені судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов майнового характеру задоволено частково, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial