Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Гудзери Т.С. надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрітайм-2010», третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, у якій з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрітайм-2010» на користь [PERSON] кошти у сумі 1 040 666,20 грн, як відшкодування заподіяної майнової шкоди, 20 000,00 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 1 060 666,20 грн та судові витрати. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить автомобіль «Mercedes-Benz GLC 43», реєстраційний номер [NUMBER] , який був пошкоджений внаслідок ДТП, винним у якому є третя особа. Автомобіль водія-винуватця ДТП «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності ТОВ «Фрітайм-2010». 12.12.2022 року близько 08 год 15 хв, [PERSON] , працюючий на посаді завідуючого виробництвом в ТОВ «Фрітайм-2010», керуючи автомобілем марки «Renault Megane Scenik», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автодорогою «Р-69» зі сполученням «Київ-Вишгород-Десна» зі сторони м. Вишгород в напрямку с. Хотянівка на 30 км + 300 м, поза межами населеного пункту, на заокругленні дороги вправо, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz GLC 43», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась у своїй смузі у зустрічному напрямку. Автомобіль відповідача марки «Renault Megane Scenik», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований у ТДВ «СК «Гардіан», страховий поліс №211502584. 16.12.2022 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» та відповідача направлені повідомлення із запрошенням на проведення огляду автомобіля позивача з метою встановлення розміру заподіяної майнової шкоди внаслідок ДТП. 27.12.2022 року оцінювачем [PERSON] з метою визначення розміру заподіяної шкоди внаслідок ДТП проведено огляд автомобіля «Mercedes-Benz GLC 43», реєстраційний номер [NUMBER] , про що складено акт технічного стану колісного транспортного засобу №2712. На огляді був присутній представник відповідача. 17.01.2023 року позивач подав заяву до ТДВ «СК «Гардіан» про виплату страхового відшкодування. На підставі акту про врегулювання розміру страхового відшкодування від 16.01.2023 року позивач отримала страхове відшкодування у сумі 120 000,00 грн. Відповідно до Постанови НБУ від 30.05.2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 01.07.2022 року розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 160 000,00 грн. Залишок збитків, а саме різниця між сумою збитків і граничним розміром страхової суми підлягає стягненню з відповідача. 20.02.2023 року представником позивача, Головою АО «Шенлі» [PERSON] на адресу відповідача направлена претензія про відшкодування шкоди у повному обсязі. Відповіді на претензію не отримано. Крім того, зазначив, що позивач зазнала сильний фізичний біль та страх під час зіткнення автомобілів, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 31.03.2023 року, у якій зазначено, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження з попереднім діагнозом: забій верхньої третини двох гомілок. Ще декілька днів після ДТП у позивача боліло все тіло, що доставляло сильних душевних страждань. 3 наступного дня після ДТП життя потерпілої радикально змінилося її усталений ритм життя рухнув. Необхідно було відбудовувати новий розпорядок дня, врахувавши пересування без автомобіля, що спричиняло дискомфорт і душевні страждання. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом про відшкодування завданої шкоди Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 28.06.2023 року до суду від представника відповідача директора ТОВ «Фрітайм-2010» Сича А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вважає, що належним відповідачем у справі є [PERSON] , так як на момент, коли сталася ДТП, останній хоч і перебував в трудових відносинах з ТОВ «Фрітайм-2010», однак не виконував роботу, зумовлену трудовим договором чи за дорученням ТОВ «Фрітайм-2010», дій виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входило до його службових обов`язків. На момент, коли сталася ДТП, [PERSON] перебував у відпустці і здійснював поїздку в особистих справах на службовому автомобілі марки «Renault Megane Scenic», д.р.н. [NUMBER] , що на той час перебував на законних підставах у його власному користуванні. Також зауважив, що при проведенні огляду автомобіля марки "Mercedes-Benz GLC 43" д.р.н. [NUMBER] суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] представники ТОВ «Фрітайм-2010», ТДВ «СК «Гардіан», [PERSON] присутні не були. Повідомлення із запрошенням на проведення огляду автомобіля, ТОВ «Фрітайм-2010» отримало з поштової скриньки підприємства вже після проведення огляду автомобіля оцінювачем [PERSON] , в зв`язку з чим представники підприємства не змогли взяти участь в огляді автомобілю. Крім того, зазначив, що завдання моральної шкоди ТОВ «Фрітайм-2010» позивачем не доведено, оскільки ДТП сталася не з вини ТОВ «Фрітайм-2010» відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями ТОВ «Фрітайм-2010» та моральною шкодою. З огляду на вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 14.07.2023 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що з 01.06.2021 року працює на посаді завідуючого виробництвом в ТОВ «Фрітайм 2010». З 09.12.2022 року з дружиною [PERSON] перебували у відпустці, на період якої йому було надано дозвіл на користування в особистих справах службовим автомобілем марки «Renault Megane Scenic», д.р.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «Фрітайм-2010» на праві власності. 12.12.2002 року вони з дружиною на вказаному автомобілі поїхали до Чернігова в особистих справах. В районі між селами Межиріччя та Хотянівка автомобіль занесло на зустрічну смугу на він здійснив зіткнення з автомобілем марки "Mercedes-Benz GLC 43" д.р.н. [NUMBER] . Тож на момент, коли сталася ДТП, він хоч і перебував в трудових відносинах з ТОВ «Фрітайм-2010», однак не виконував роботу, зумовлену трудовим договором чи за дорученням ТОВ «Фрітайм-2010», тому вважає, що позов пред`явлений не до того відповідача. Натомість він готовий нести матеріальну відповідальність, але не погоджується з розміром шкоди, яку просить стягнути позивач. З огляду на вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 19.09.2023 року від представника позивача адвоката Гудзери Т.С. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до позицій Верховного Суду, на які послався у зазначеній відповіді на відзив, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Вважає, що в даному випадку саме ТОВ «Фрітайм-2010» має відповідати за висунутим вимогами, тож просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2023 року витребувано від ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» належним чином завірені копії матеріалів страхової справи (в тому числі матеріали огляду транспортного засобу, документи про встановлення причин настання страхового випадку та розміру збитків) стосовно ДТП, що сталася 12.12.2022 року за участі автомобілю марки «Renault Megane Scenic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля марки "Mercedes-Benz GLC 43", державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ТОВ «Фрітайм-2010» та ТДВ «СК «Гардіан», страховий поліс ТДВ «СК «Гардіан» № ЕР-211502584. 29.09.2023 року від представника відповідача директора ТОВ «Фрітайм-2010» Сича А.В. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій зазначив, що проаналізувавши судову практику, на яку посилається представник позивача, можна дійти висновку, що зазначені рішення підтверджують висновки відповідача і спростовують аргументи, які заявлені представником позивача відповідальності та володільця джерела підвищеної небезпеки. Наполягає на тому, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа яка керує транспортним засобом не у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. З огляду на вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 08.11.2023 року на виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до суду надійшли витребувані документи. 22.11.2023 року від представника відповідача директора ТОВ «Фрітайм-2010» Сича А.В. до суду надійшли додаткові заперечення, в яких зауважив, що за результатам ознайомлення з матеріалами страхової справи, вважає за необхідне зазначити, що висновки оцінки проведені ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] суттєво відрізняються. При цьому у звіті № 2712 (ФОП [PERSON] ) зазначені пошкодження, з якими відповідач не погоджується, оскільки такі не могли бути завдані внаслідок ДТП. Також звертає увагу суду на те, що ухвалою слідчого суді Вишгородського районного суду від 14.12.2022 року в межах кримінального провадження було накладено арешт автомобіль марки "Mercedes-Benz GLC 43" д.р.н. [NUMBER] із забороною відчуження, розпорядження та користування, та залишено зазначений транспортний засіб на відповідальному зберіганні власнику [PERSON] за адресою: м. Київ, просп. Маяковського, 70, до проведення всіх необхідних слідчих дій. Однак як вбачається зі Звіту № 2712, складеного ФОП [PERSON] , Акт технічного стану колісного транспортного засобу складено 27.12.2022 року за місцем проведення огляду м. Київ, Квітневий провулок, 1. Отже в порушення заборон, визначених ухвалою суду від 14.12.2022 року, зазначений транспортний засіб було переміщено, що могло призвести до пошкодження транспортного засобу під час його транспортування та збільшення розміру шкоди вже після ДТП. З огляду на вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2023 року у справі задоволено клопотання відповідача та третьої особи та призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження у справі зупинено. 25.12.2024 року після надходження до суду висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29258/23-54 від 12.12.2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області поновлено провадження по вказані цивільній справі. Ухвалою суду від 28.04.2025 року, яка занесена в протокол судового засідання, прийнято заяву представника позивача про збільшення позовних вимог та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням збільшених позовних вимог в редакції заяви від 18.03.2025 року. 13.05.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» (зареєстровано 14.05.2025 року) від представника відповідача директора ТОВ «Фрітайм-2010» Сича А.В. надійшов відзив на збільшені позовні вимоги, в яких з підстав, викладених у поданих раніше заяв по суті справи, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. 10.06.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гудзери Т.С. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій з підстав, викладених у поданих раніше заяв по суті справи, просив задовольнити позов. Також зауважив, що якби між [PERSON] та відповідачем був укладений окремий договір оренди чи позички автомобіля на час відпустки, то між ними виникли б цивільно-правові відносини, а у [PERSON] виникло б речове право. В такому випадку володільцем і належним відповідачем по справі був саме Отрішко, натомість в даній ситуації вважає саме ТОВ «Фрітайм-2010» належним відповідачем у справі. 13.06.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача директора ТОВ «Фрітайм-2010» Сича А.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що представник позивача безпідставно використовує обмежувальні формулювання у визначені правової підстави користування транспортним засобам особи в особистих цілях. нормативно правовий акт не обмежує визначення відповідної правової підстави (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) для володіння транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки. Автомобіль марки «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Фрітайм-2010», на момент, коли трапилася ДТП (12.12.2022 року), перебував в особистому користуванні завідуючого виробництвом ТОВ «Фрітайм-2010» [PERSON] , який перебуваючи у відпустці, використовував даний транспортний засіб для особистих цілей, не пов`язаних із виконання трудових (службових) обов`язків (документи містяться в матеріалах цивільної справи). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в силу ст. ст. 1172 та 1187 ЦК України, ТОВ «Фрітайм-2010» не є відповідальною особою за завдання шкоди за наслідками ДТП 12.12.2022 року та є неналежним відповідачем у цивільній справі. З огляду на вищевикладене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові, та інших завах по суті справи. Представник відповідача та третя особа у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у поданих ними заявах по суті справи. Також в судовому засіданні було допитано експерта [PERSON] , який роз`яснив учасникам справи та підтвердив свій висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29258/23-54 від 12.12.2024 року. Заслухавши пояснення сторін та показання експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 12 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яка була зареєстрована за № 12022111150001376. Відповідно до матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, проводилася перевірка наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у діях [PERSON] , а саме під час ДТП, що сталося 12 грудня 2022 року о 08 год. 15 хв. на 30 км. + 300 м. автомобільної дороги Київ Вишгород Десна за участю автомобілів: «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] та «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови старшого слідчого відділення розслідувань злочинів загальнокримінальної спрямованості Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області Гноєвського П.С. від 31 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 12022111150001376 від 12 грудня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України: «… в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Renault Megane Scenik» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події і настанням суспільно небезпечних наслідків від даної дорожньо-транспортної події, однак, враховуючи те, що факт отримання тілесних ушкоджень [PERSON] не підтвердився та внаслідок вказаної ДТП іншим особам тілесних ушкоджень хоча б середньої тяжкості завдано не було, в діях водія [PERSON] відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, проте в діяннях водія [PERSON] містяться ознаки адміністративного правопорушення за порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України». Відповідно, 12 травня 2023 року поліцейським ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Медведським В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 079773. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року по справі № 363/2640/23, яка набрала законної сили, [PERSON] , визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, при цьому встановлено, що 12 грудня 2022 року о 08 год. 15 хв. на 30 км. + 300 м. автомобільної дороги Київ Вишгород Десна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу де відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткам. Власником транспортного засобу «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є ТОВ «Фрітайм-2010». Власником транспортного засобу «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] . На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність за забезпеченим транспортним засобом «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] була застрахована y ТДВ «СК Гардіан», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-211502584. Згідно з зазначеним полісом розмір страхової суми на одного потерпілого щодо шкоди завданої майну становить 160 000,00 грн. Власником пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] , було подано до ТДВ «СК Гардіан» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з наданих суду ТДВ «СК Гардіан» документів розмір збитку, завданий власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] був визначений ТДВ «СК Гардіан» на підставі Консультації № 74-D/11/37, згідно якої вартість ремонту вказаного автомобіляз урахуванням зносу та без ПДВ становить 733 696,99 грн. Разом з тим, ТДВ «СК Гардіан» та [PERSON] було узгоджено страхове відшкодування у розмірі 120 000 грн. та укладено акт про врегулювання розміру страхового відшкодування від 16.01.2023 року. 01.02.2023 року ТДВ «СК Гардіан» здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 120 000, що підтверджується платіжною інструкцією № 173654 від 01.02.2023 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, наказом № 26-К від 31.05.2021 року [PERSON] призначений на посаду завідуючого виробництвом ТОВ «Фрітайм-2010», та на момент настання ДТП перебував з відповідачем у трудових відносинах. 05.12.2022 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Фрітайм-2010» з заявою надати йому відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з сімейними обставинами тривалістю 8 календарних днів з 09.12.2022 р. Також, в даній заяві [PERSON] просив надати йому на період відпустки у власне користування службовий автомобіль марки «Renault Megane Scenic», д.р.н. [NUMBER] . Наказом директора ТОВ «Фрітайм-2010» № 64-К від 08.12.2022 p., [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з сімейними обставинами на 8 календарних днів із 09.12.2022 року по 16.12.2022 року. Наказом директора ТОВ «Фрітайм-2010» № ОЗ-ОД від 08.12.2022 p., [PERSON] на період відпустки без збереження заробітної плати із 09.12.2022 р. по 16.12.2022 р. надано у власне користування автомобіль марки «Renault Megane Scenic», д.р.н. [NUMBER] . Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої, пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22. 1 ст. 22 Закону України № 1961 IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент настання страхового випадку) (далі Закон № 1961- IV)). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Таким чином відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Щодо особи, яка має відшкодвати шкоду, завдану ДТП, що сталося 12 грудня 2022 року о 08 год. 15 хв. на 30 км. + 300 м. автомобільної дороги Київ Вишгород Десна за участю автомобілів: «Renault Megane Sceniс» д.р.н. [NUMBER] та «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] , суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Однак згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 6-108цс13). Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України). Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 05.12.2018 року (справа № 426/16825/16-ц). При цьому у справі № 6-108цс13 з правовим висновком у якій погодилась Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 05.12.2018 року (справа № 426/16825/16-ц), розглядалось саме питання відповідальності особи, що на момент ДТП керувала службовим автомобілем у вихідний день, використовуючи його у особистих інтересах. Так у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року (справа № 6-108цс13) зроблено наступний висновок. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду" та особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Тож, з огляду на вищевикладене, оскільки у справі не доведено, що працівник неправомірно заволодів джерелом підвищеної небезпеки, а надані відповідачем документи навпаки підтверджують ту обставину, що [PERSON] користувався службовим автомобілем саме як працівник відповідача, у зв`язку з перебуванням з відповідачем в трудових відносинах та на підставі трудового договору та наказу роботодавця, суд приходить до висновку, що за встановлених у цій справі обставин саме роботодавець ТОВ «Фрітайм-2010», як власник джерела підвищеної небезпеки, несе відповідальність за заподіяну ДТП шкоду, як майнову так і моральну. При цьому суд зауважує, що питання відшкодування третій особі шкоди, завданої в результаті ДТП, вирішується судом на підставі норм закону, та не може регулюватися укладеними між відповідачем та третьою особою угодами, або висновками за результатами службового розслідування відповідача. При визначені розміру завданої майнової шкоди, суд виходить з висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29258/23-54 від 12.12.2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz GLC 43» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] внаслідок ДТП, що мала місце 12.12.2022 року, в цінах станом на дату ДТП з врахуванням фізичного зносу запчастин (деталей), які пошкоджені в результаті ДТП, складала 1 200 666, 20 грн. Зазначений висновок є обґрунтованим належним чином, сумнівів у суду не викликає, та визнається судом як належний, допустимий та достатній доказ розміру заподіяної позивачу шкоди. Натомість відповідач висновок експерта належним чином не спростував, не надав достатніх контраргументів та доказів протилежного, висловлюючи сумніви в обґрунтованості висновку експерта не заявив клопотань про призначення у справі повторної чи додаткової експертизи. Отже розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача складає 1 040 666, 20 грн., як різниця між завданою майновою шкодою (1 200 666, 20 грн.) та максимальним розміром (лімітом) страхової суми на одного потерпілого щодо шкоди завданої майну (160 000,00 грн.) згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-211502584. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктами 7, 9 постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Враховуючи, викладене, судом встановлено, що позивач зазнав моральної шкоди, внаслідок ДТП. Ця моральна шкода полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормального усталеного ритму життя та інших негативних явищах, перенесених позивачем внаслідок ДТП, а також тривалої відмови відповідача відшкодовувати завдані збитки в добровільному порядку. Отже, очевидним є те, що позивачу завдано моральної шкоди. При цьому не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Зокрема в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин." Враховуючи обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 10 606, 66 грн., який був сплачений позивачем при звернені до суду з вказаним позовом з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved