Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.11.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 17.02.1996 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач у 2021 року покинув Україну і виїхав на роботу у республіці Польща, де офіційно працевлаштований та має велику заробітну плату. Донька [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині майже не надає. Просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у строк, встановлений ст. 178 ЦПК України, 16.12.2025, подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме у розмірі 3196 грн. Зазначає, що він дійсно перебуває у шлюбі з позивачкою у справі з 17.02.1996. Мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. При цьому, вказує, що він жодним чином не відмовляється від утримання доньки, щомісячно перераховує для позивачки кошти на утримання доньки, але через інвалідність 3-ї групи, відсутність постійної роботи не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому просить позивачка. Крім того, вказує, що з січня 2020 року перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносин. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 17.02.1996 у Полонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом №15, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до інформації, яка міститься у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 16 (а.с. 11). Донька сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою. Вказані обставини підтверджуються витягом про місце реєстрації особи (а.с. 34), письмовими поясненнями позивачки та визнаються відповідачем. Позивачка [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується епікризом відділення онкогінекології КНП «Хмельницький обласний протипухлинний центр» (а.с 7). Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 3-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с. 26). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , [INFO] , а матір`ю - [PERSON] , [INFO] (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Доводи позивачки щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають доньку Єлізавєту, відповідач працездатний. Доказів протилежного сторонами для суду не надано. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке узгоджується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним зі способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У статті 51 Конституції України, частинах 2, 3 статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Закон України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч. 1 ст. 8 цього Закону визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, ст. 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, аналізуючи положення ст. ст. 182, 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобовязаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою законодавством гарантією для забезпечення інтересів дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Законом України «Про Державний бюджет України» на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років встановлено у розмірі 3196 грн. Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 50% прожиткового мінімуму для цієї вікової категорії (від 6 до 18 років), що становить 1598 грн. Разом з тим, суд зазначає, що наявність другої дитини від іншого шлюбу саме по собі не є підставою для зменшення мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який встановлений ч. 2 ст. 182 СК України. Така ж правова позиція Верховного Суду висловлена у постанові від 19.02.2025 у справі № 367/10126/19, провадження № 61-17218св24. Відповідач визнає позов у розмірі 3196 грн. Погодившись сплачувати аліменти на доньку Єлізавєту у розмірі грошового еквіваленту прожиткового мінімуму, відповідач підтвердив суду достатність свого заробітку (доходу) на здійснення відповідних виплат. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, принципу законності, частковим визнанням позову відповідачем, суд доходить до висновку, що в силу ст. ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2025 і до повноліття дитини. В решті вимог слід відмовити. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Таким чином, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, починаючи з дня подачі позову і до повноліття доньки. Відповідно до ст. 191 СК України,аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. Вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають відхиленню, оскільки позивачкою не подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження їх фактичного понесення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial