Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що він на момент смерті [PERSON] (померла [INFO] ) з січня 2020 року постійно проживав разом з нею в [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що в [ADDRESS] , проживала [PERSON] , 1932 року народження. 25.07.2018 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. В січні 2020 року [PERSON] у віці 88 років занедужала, не мала можливості себе обслуговувати, і він з метою здійснення догляду вимушений був перейти жити в її будинок за вищезазначеною адресою. [INFO] [PERSON] померла. Спадкодавиці за життя на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, що знаходиться за цією ж адресою, з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку і господарських споруд», земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер 5322885204:04:002:0003. На момент смерті [PERSON] він постійно проживав з нею, про відмову від спадщини не заявляв, вважав себе таким, що прийняв спадщину, і тому до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини не звертався. 25.06.2025 він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , однак йому було відмовлено, оскільки він не подав заяву у терміни, визначені для прийняття спадщини. Наданий ним акт про фактичне проживання зі спадкодавцем нотаріус до уваги не взяв. Від встановлення факту його постійного проживання з [PERSON] на момент її смерті залежить виникнення права на вищезазначені будинок та земельні ділянки. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.07.2025 прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2025 зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.10.2025 зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що [PERSON] - його рідна тітка, яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Він проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , з сином. Ці будинки розташовані неподалік, через один будинок. У 2018 році [PERSON] склала на його ім`я заповіт. У січні 2020 року [PERSON] у віці 88 років занедужала, погано пересувалась, не могла в повній мірі обслуговувати себе по домогосподарству, зокрема принести води, нарубати дров, отопити будинок, який опалювався тільки дровами. З 2020 року він допомагав [PERSON] по господарству, зокрема приносив воду у будинок, приносив дрова з сараю, опалював будинок, інколи ходив у магазин купити їй продукти, міг зварити у будинку суп. [PERSON] казала, що боїться ночувати сама. Він з 2020 року по день смерті [PERSON] ночував у неї в будинку кожну ніч. Іноді [PERSON] ночувала у нього в будинку. [PERSON] часто приходила до нього в будинок. Всі його речі знаходились у його будинку, деякі старі були у будинку [PERSON] , бо вони були йому потрібні для допомоги [PERSON] по господарству. Він проживав фактично за двома адресами. [PERSON] померла [INFO] . Тієї ночі вона ночувала у нього вдома за адресою: [ADDRESS] . Він зайшов зранку до неї у кімнату і виявив, що вона померла. Напередодні [PERSON] була у себе вдома, сходила у магазин, після чого зайшла до нього і залишилась ночувати. Він здійснив поховання [PERSON] , у якої інших близьких родичів не було. [PERSON] отримувала пенсію, сама нею розпоряджалась. У них у кожного були свої кошти, він не давав коштів [PERSON] , бо у неї були свої. Він міг купити іноді [PERSON] продукти за свої кошти. Коли [PERSON] приходила до нього у будинок, то могла у нього поїсти. Він харчувався у себе вдома, міг поїсти і у [PERSON] . Він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, бо мав невідкладні справи зі збору урожаю. Також вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з [PERSON] . Представник заінтересованої особи Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що заяву про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримує в цілому. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспорту та витягу з реєстру територіальної громади. З копії довідки вих.№296 від 15.05.2025, виданої виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, вбачається, що останнім постійним місцем проживання та реєстрації [PERSON] , яка померла [INFO] , була адреса: [ADDRESS] . На момент смерті була зареєстрована одна. Інших зареєстрованих осіб немає. Відповідно до копій свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 17.03.2004, виданого Виконавчим комітетом Новооріхівської сільської ради, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3095769 від 17.03.2004, виданого КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», будинок загальною площею 53,5 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ №002214 [PERSON] на підставі рішення Новооріхівської сільської ради від 23.10.1997 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га на території села Ромодан Лубенського району. Землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,10 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,35 га. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №288966546 від 08.12.2021 право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5322885204:04:002:0003, зареєстровано за [PERSON] . З копії заповіту від 25.07.2018, засвідченого секретарем виконкому Новооріхівської сільської ради Іванченко О.Б., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно і взагалі все те, що їй буде належати на момент смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.08.2024 Виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №56. Згідно копії акту від 25.06.2025, засвідченого комісією Ромоданівської селищної ради, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона дійсно постійно проживала в одному погосподарському номері та утримувала спільне господарство з [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , з січня 2020 року по день смерті [INFO] . Мешкав за даною адресою без реєстрації місця проживання. Також [PERSON] здійснював постійний догляд за [PERSON] та поховав її за власний рахунок. З копії постанови вих. №43/02-31 від 25.06.2025 вбачається, що приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Н.П. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належали померлій [INFO] [PERSON] , оскільки порушені строки прийняття спадщини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] проживає по-сусідству, через один будинок, за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] була тіткою заявника. [PERSON] проживав у своєму будинку. [PERSON] проживала в іншому будинку по [ADDRESS] , номер будинку вона не пам`ятає. Останні роки до смерті [PERSON] заявник постійно ночував у [PERSON] у будинку, бо вона боялась залишатись сама вночі. Іноді [PERSON] залишалась ночувати у будинку заявника. Заявник допомагав [PERSON] по господарству, постійно ходив до неї, приносив їй їжу. У них були гарні відносини. В цілому [PERSON] сама себе обслуговувала, ходила в магазин. Їй відомо, що заявник жив і живе у своєму будинку з сином, але ночувати ходив до [PERSON] і допомагав їй у всьому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що із заявником [PERSON] у нього дружні відносини. Заявник проживає з сином за адресою: [ADDRESS] , номер будинку не пам`ятає. У цьому будинку постійно проживав і проживає років 35. [PERSON] жила у будинку неподалік, через будинок. Заявник доглядав свою тітку [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] часто приходила до заявника додому, заявник міг приготувати їй поїсти. У них були гарні відносини. Заявник жив у себе в будинку, але часто ночував у будинку [PERSON] , бо доглядав тітку. [PERSON] теж іноді ночувала в будинку заявника. Заявник купував [PERSON] продукти, які вона просила, але і сама ходила в магазин. Коли [PERSON] померла, її поховав заявник. Незадовго до смерті [PERSON] вже була слабкою за станом здоров`я, він часто бачив [PERSON] у будинку заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному випадку від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Верховний Суд неодноразово зазначав, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч.3 ст.1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. З наданих суду пояснень заявника та показань свідків [PERSON] , [PERSON] , які в цілому узгоджуються між собою, вбачається, що [PERSON] і нині покійна [PERSON] проживали в будинках по сусідству, і заявник, маючи власне житло, де проживає з сином, регулярно навідував [PERSON] за її місцем проживання, ночував у неї, доглядав за нею, періодично купував для неї продукти харчування, готував їжу, надавав допомогу по господарству, здійснив її поховання, що не є тотожним із фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому суд критично оцінює інформацію, викладену у акті від 25.06.2025, засвідченому комісією Ромоданівської селищної ради, в тій частині що з січня 2020 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала в одному погосподарському номері та утримувала спільне господарство з [PERSON] в [ADDRESS] , оскільки така інформація протирічить повідомленому у судовому засіданні самим заявником та свідками [PERSON] , [PERSON] . Суд зазначає, що підтримання заявником [PERSON] родинних стосунків з [PERSON] , регулярне навідування за її місцем проживання, де заявник ночував, проведення разом часу, догляд за [PERSON] , періодичне надання їй продуктів харчування, допомоги по господарству, а також те, що заявник здійснив поховання [PERSON] , не свідчить про постійне проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті останньої. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він постійно проживав з [PERSON] на час її смерті [INFO] , тому відсутні підстави для задоволення заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: dismissed