Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 21050 грн кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх вимог товариство зазначило, що 03.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачкою за допомогою використання одноразового ідентифікатора укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4440509. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальниці кредитні кошти у сумі 2000 грн строком на 360 днів до 26.02.2025. Однак зобов`язання за договором відповідачка не виконала та отримані кредитні кошти не повернула. 25.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступила право вимоги до відповідачки позивачу на підставі договору факторингу № 25/10/2024. За таких обставин, на момент звернення до суду ТОВ «Фінтраст Україна» заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 21050грн, яка складається із 2000грн заборгованості за кредитом, 11850грн заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором, 6200грн процентів за користування кредитом нарахованих фактором, 1000грн штрафні санкції. Ухвалою від 19.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач на судове засідання не прибув, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою суду від 05.02.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20. Судом встановлено, що 03.03.2024 між ТОВ «Лінеура» та відповідачкою, після отримання нею інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4440509 на суму 2000 грн на строк кредитування в 360 днів та з періодичністю сплати платежів кожні 30 днів, який підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором 91902. За умовами пунктів 1.4.1 та 1.4.2 договору його сторонами визначено, що проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування та в межах встановленого строку кредитування нараховуються за стандартною ставкою 2% за кожен день користування. За умови, якщо позичальниця до 01.04.2024 включно або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше першого платежу або здійснить дострокове часткове повернення кредиту до кредиту може бути застосована знижена процентна ставка 0,01% у день. При цьому у випадку невиконання позичальницею умов для отримання індивідуальної знижки від первісного кредитора, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою. У відповідності до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, яка є додатком №1 до вищевказаного договору погашення кредиту мало здійснюватися 01.04.2024 у сумі 6грн та в подальшому рівними частинами по 1500грн кожні 30 днів. Вказаний додаток підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором 91902. Згідно із повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» 03.03.2024 о 16:00:14 ним успішно перераховано 2000 грн на платіжну картку [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау 351459577. За такого оформивши заявки та заповнивши анкети на сайті товариства, обравши для себе розмір та строк кредитування, надавши свої паспортні дані, номер телефону для отримання одноразового ідентифікатора та номер банківської карти для зарахування коштів відповідачка уклала кредитний договір у електронному виді. Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надані докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнаний. 25.10.2024 первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу, укладеним з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» (назву змінено на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал») відступлено право грошової вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога) або виникне в майбутньому (майбутня вимога) до третіх осіб боржників, зокрема, і за укладеним з позичальницею [PERSON] договором. Тобто первісним кредитором, яким є ТОВ «Лінеура», факторові, яким став ТОВ ФК «Фінтраст Україна», перейменованому на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал», передано право грошової вимоги до боржниці, якою є відповідачка, стосовно погашення заборгованості, строк платежу за якою настав або виникне в майбутньому, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту, плату за кредитом ( плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Для цього фактору передана фінансова документація, в тому числі, з розрахунку вимоги, строк платежу якої настав із загальним розміром боргу 14850грн, що складався із 2000 грн тіла кредиту, 11850грн - процентів за користування кредитом нарахованих за період з 03.03.2024 по 25.10.2024, 1000грн штрафні санкції. Сума боргу за процентами за користування первісним кредитом розрахована за стандартною ставкою 2,5% на день. В подальшому новим кредитором ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» за правом майбутньої вимоги до боржниці нараховано проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2 % за період з 26.10.2024 по 26.02.2025 на суму 6200грн. За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За розрахунками первісного кредитора та позивача, як правонаступника, відповідачем належним чином умови договорів не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті. Так, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесені зміни до частини 5 статті Закону України «Про споживче кредитування» та визначений максимальний розмір денної процентної ставки, який застосовується після нарахування максимального розміру денної процентної ставки, що встановлюється тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у відповідності до положень пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону та не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. За наведеного заборгованість відповідачки за процентами за користування кредитом мала розраховуватись за період з 03.03.2024 по 30.06.2024 за ставкою 2,5% на день, що дорівнює 6000грн, а у період з 01.07.2024 до 26.02.2025 - за ставкою 1,5 % на день, до дорівнює 7530грн, отже загальна заборгованість за процентами складає 13530грн. Крім того, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просив стягнути із відповідачки за кредитним договором, зокрема й штрафні санкції у розмірі 1000грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2)в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3)у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Отже в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки штрафних санкцій слід відмовити. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать частковому задоволенню на суму 15530грн, з яких 2000грн заборгованість за тілом кредиту та 13530грн заборгованість за процентами. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Представник позивача підтвердила належними доказами понесення витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн. Клопотання про зменшення таких витрат до суду не надходили. Отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в сумі 1787,17грн та витрати на правничу допомогу 7377,67грн.

Outcome: partial