Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 12 січня 2026 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] до з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її внучка [PERSON] , яка прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] шляхом відкриття спадкової справи у Приватного нотаріуса Комарницької Н.І. [PERSON] у свою чергу прийняла спадщину шляхом її відкриття у Радехівській Державній нотаріальній конторі №341/2000, після смерті [PERSON] . Проте приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, було встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033997, виданий 26.02.2001 на ім`я [PERSON] , тобто після смерті Спадкодавця. Згідно вищезазначеного нотаріусом було постановлено - відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також спадкоємцем до майна померлих є брат позивачки [PERSON] . З огляду на вищезазначене Позивачка не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з цим позовом до суду. (а.с.1-7). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 14 січня 2026 року суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (а.с.32-33). Представник позивача Фрей А.В. подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, долучив до матеріалів справи докази (а.с.143). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення цього позову (а.с.129). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] у с. Сморжів Радехівського району Львівської області померла баба позивача - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №23 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 28 жовтня 1997 року виконавчим комітетом Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.24). [INFO] у с. Сморжів Радехівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 12 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого 17.04.2020 виконавчим комітетом Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.22). [INFO] у с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] у віці 57 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 13 від 02.04.2015 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 02 квітня 2015 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Доказ: Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] від 02 квітня 2015 року (а.с.23). Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 05.06.1982, [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб 05 червня 1982 року, про що зроблено відповідний актовий запис №8. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] та дружині - [PERSON] (а.с.25). Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданого 18 серпня 1990 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області позивач - [PERSON] народилася [INFO] в с. Сморжів Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.146). Із Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 26 квітня 2011 року видно, що [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) зареєстрували шлюб 26 квітня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с147). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 серпня 2000 року, виданого державним нотаріусом Радехівської районної нотаріальної контори Луців І.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1443, спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , померлої [INFO] є: [PERSON] - дочка, яка проживає в селі Сморжів Радехівського району Львівської області. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається із права приватної власності на землю (середню земельну частку), площею 1,91 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належного померлій на підставі Сертифікату за ЛВ №13-133295, виданого Сморжівською сільською радою 20 травня 1997 року, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №507 (а.с.21). Відповідно до Договору про поділ спадщини від 24 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2037 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до ч.5. ст.1278 Цивільного кодексу України, в рамках спадкової справи №114/2020, відкритої Комарницькою Н.І. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадщину сторони прийняли, що підтверджується заявами, поданими 20 липня 2020 року Комарницькій Н.І. приватному нотаріусу Радехівського районного нотаріального округу Львівської області. Згідно зі ст. 1278 ЦК України частки [PERSON] та [PERSON] у спадщині по закону є рівними. До складу спадкового майна, що підлягає поділу за цим договором входять: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:03:000:0381, площею 1,1035 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:04:000:0285, площею 0,2494 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; житловий будинок [ADDRESS] .; право на земельну частку (пай), площею 1,91 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; 1/3 частки у праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:04:000:0286, площею 0,2485 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; 1/3 частки у праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:03:000:0382, площею 1,0422 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; Сторони домовилися, що після укладення цього договору: у спадщину до [PERSON] переходить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:03:000:0381, площею 1,1035 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:04:000:0285, площею 0,2494 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; право на земельну частку (пай), площею 1,91 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; 1/3 частки у праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:04:000:0286, площею 0,2485 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області; у спадщину до [PERSON] переходить: житловий будинок [ADDRESS] .; 1/3 частки у праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - 4623985500:03:000:0382, площею 1,0422 га, на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області Сторони підтверджують, що цей договір не приховує інший правочин і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки» (а.с.70 зворот - 71). Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , залишилась спадщина (відкрилась спадщина), зокрема: земельні ділянки загальною площею 1,0390 га, розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033997, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13445 від 26.02.1997 належали [PERSON] . З плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що Спадкодавцю було передано наступні земельні ділянки: земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею - 0,79 га кадастровий №4623985500:03:000:1159; земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею - 0,249 га кадастровий №4623985500:04:000:1177 (а.с.27-28, 10-12). Із Розпорядження Голови Радехівської районної Державної адміністрації №77 від 22 лютого 2001 року Про затвердження проекту передачі земельних часток / паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Сморжів, с.Щуровичі, с.Романівка, Сморжівської сільської ради та списку громадян Сморжівської сільської ради, яким передано державні акти на право власності на земельні частки (паї) видно, що, [PERSON] , яка отримала Державний акт серії І-ЛВ №033997 загальною площею 1,0390 га (а.с.18-20). Відповідно до Витягу №НВ-9990563002025 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.12.2025 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: 4623985500:03:000:1159, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 0,7900 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки: 29107,96 грн (а.с.145). Згідно Витягу №НВ-9990563602025 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.12.2025 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером: 4623985500:04:000:1177, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 0,2490га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки: 2397,31 грн (а.с.26). Відповідно до вищезазначеного загальна оцінка земельних ділянок згідно Державного акту на земельну ділянку серії І-ЛВ № 033997 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №13445 від 26 лютого 2001 року, становить 31 505,27 грн. Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №259/02-31 від 11.12.2025, винесеної приватним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І., видно, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0390 га на території Сморжівської сільської ради [PERSON] був поданий державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №033997, виданий 26.02.2001 на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №77 від 22.02.2001 на ім`я [PERSON] . Даний документ був виданий після смерті [PERSON] , померла [INFO] . Згідно вищезазначеного нотаріусом було постановлено - відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0390 га на території Сморжівської сільської ради (а.с.13). Отже, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її внучка [PERSON] , яка прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] що видно із матеріалів спадкової справи № 114/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що видно із досліджених судом матеріалів спадкової справи №341/2000 (а.с.133-141). Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Інших осіб, які б претендували на майно, ні за законом ні за заповітом немає. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Із огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Оскільки у цьому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на землю виданий після смерті спадкодавця, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони про визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved