Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що . Позивачі по справі є власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності. Під час проведення державної реєстрації іншого речового права, стало відомо, що на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачам, накладений арешт. Було з`ясовано, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №29127835 від 07.10.2011, ВДВС Зіньківського РУЮ, державним виконавцем Сухомлин Т.В. був накладений арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Обтяження було накладене відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтава про накладення арешту на майно, нерухоме майно, грошові кошти що належать [PERSON] у межах суми заявлених позовних вимог 11020,65 грн. Позивачі звернулись до Зіньківський відділ державної виконавчої служби та отрималидовідку з автоматизованої системи виконавчого провадження про реєстрацію виконавчого документа, виконавче провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 закінчене 27.01.2012 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, проте арешт на майно [PERSON] накладений Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 зняти й не був. Позивачі 17.10.2025 звернулись Зіньківський відділ державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту із всього нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , проте станом на дату подачі позовної заяви арешт не знятий, зі слів державного виконавця з технічних причин. У зв`язку з цим позивачі вимушені звернутися відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна. Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.01.2026 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання. Сторони про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень, клопотань до суду не надіслали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивачі по справі є власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності. Під час проведення державної реєстрації іншого речового права, стало відомо, що на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачам, накладений арешт. Було з`ясовано, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №29127835 від 07.10.2011, ВДВС Зіньківського РУЮ, державним виконавцем Сухомлин Т.В. був накладений арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Обтяження було накладене відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтава про накладення арешту на майно, нерухоме майно, грошові кошти що належать [PERSON] у межах суми заявлених позовних вимог 11020,65 грн. Позивачі звернулись до Зіньківський відділ державної виконавчої служби та отрималидовідку з автоматизованої системи виконавчого провадження про реєстрацію виконавчого документа, виконавче провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 закінчене 27.01.2012 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, проте арешт на майно [PERSON] накладений Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 зняти й не був. Позивачі 17.10.2025 звернулись Зіньківський відділ державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту із всього нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , проте станом на дату подачі позовної заяви арешт не знятий, зі слів державного виконавця з технічних причин. Статтею 41Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно із ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від17липня 1997року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а на підставі ч. 1ст. 392ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, той факт, що виконавче провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 закінчене 27.01.2012 на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, проте арешт на майно [PERSON] накладений Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №29127835 від 07.10.2011 знятий не був, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

Outcome: approved