Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог згідно із заявою про зміну підстав позову посилається на те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,7300 га та 0,1340 га, належні їй згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лядської сільської ради Монастириського (теперішнього Чортківського) району Тернопільської області, з кадастровими номерами 6124289200:01:001:0419 та 6124289200:01:001:0773. Вона прийняла вказану спадщину як спадкоємець [PERSON] четвертої черги за законом, проте не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою суду від 10.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2026 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну підстав позову у цій справі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, у заяві про зміну підстав позову представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях у справі просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позові та заяві про зміну підстав позову, Монастириська міська рада погоджується і не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на наведене суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд установив такі обставини. Як видно з фотокопії державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760 від 11.11.2002 року, [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,86 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,13 га та 0,73 га. Належність [PERSON] земельних ділянок площею 0,13 га та 0,73 га (кадастрові номери 6124289200:01:001:0773, 6124289200:01:001:0419) згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760 підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 5089/0/2-25 від 25.11.2025 року. Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002349532025 та № НВ-0002349562025 від 21.11.2025 року, відповідно до яких земельним ділянка площею 0,7300 га та 0,1340 га, що належали [PERSON] згідно з державним актом серії Р2 № 701760 від 11.11.2002 року, присвоєно кадастрові номери 6124289200:01:001:0419 та 6124289200:01:001:0773. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760 від 11.11.2002 року втрачено, про що розміщено оголошення у місцевій газеті «Свобода» (редакція від 24.12.2025 року). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2007 року. Згідно з довідкою № 42 від 13.11.2025 року, виданою виконкомом Монастириської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: с. Лядське Монастириського району Тернопільської області. На час смерті [PERSON] разом із нею без реєстрації проживала [PERSON] , яка доглядала її до дня смерті, а після - займалась її похованням. На підтвердження того, що позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до моменту відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , до матеріалів справи долучено копію акта обстеження № 78 від 06.01.2026 року, складеного старостою с. Лядське, с. Низьколизи за участю жителів с. Лядське [PERSON] і [PERSON] , та копію довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 79 від 06.01.2026 року. Зі змісту вказаної довідки та акта обстеження, серед іншого, видно, що [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, [PERSON] доглядала [PERSON] до дня її смерті та займалась її похованням. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 541/01-16 від 19.12.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 525/02-31 від 28.11.2025 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,1340 га та 0,7300 га згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що залишилися після смерті [INFO] [PERSON] . Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.10.2023 року у справі № 522/10701/20. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Водночас ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 року у справі № 227/5018/21. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. У силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Установлено, що [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 701760 належали земельні ділянки площею 0,7300 га та 0,1340 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Лядської сільської ради Монастириського (теперішнього Чортківського) району Тернопільської області, з кадастровими номерами 6124289200:01:001:0419 та 6124289200:01:001:0773. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом, оскільки проживала разом з [PERSON] однією сім`єю до дня смерті останньої більше п`яти років, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved