Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, через представника, з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів за договором між батьками дитини. Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/4623/16-ц від 27.05.2016 року шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8223/19 від 20.08.2019 року збільшено розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно. 01.09.2019 на підставі виконавчого листа по цій справі відкрито виконавче провадження ВП № 60191294, а 16.08.2021 виконавчий лист № 161/8223/19 на підставі Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто Позивачу за її заявою. 13.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, у нього виникла заборгованість в розмірі 65 000,00 гривень за період з 01.09.2021 по 01.10.2022. Враховуючи вищевикладене просить стягнути заборгованість за договором в сумі 65 000 грн та заборгованість за пенею за договором у розмірі 65 000 грн. Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи. Відповідно ч. 8 ст.128, п. 5 ч. 6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. З матеріалів справи встановлено, що з 01 серпня 2014 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/4623/16-ц від 27.05.2016 року шлюб було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень на місяць, починаючи з 07.04.2016 року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8223/19 від 20.08.2019 року збільшено розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/4623/16-ц від 27.05.2016 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно. На підставі зазначеного рішення суду виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні (ВП № 60191294). 16.08.2021 виконавчий лист № 161/8223/19 на підставі Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто Позивачу за її заявою. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження АСВП: 60191294 завершено. Також судом встановлено, що 13.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четверговою А.Д., зареєстрований в реєстрі за № 806. Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до п. 1.3 договору за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька (відповідача) здійснювати виплату аліментів у вигляді твердої грошової суми щомісяця у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень не пізніше 25 числа наступного місяця банківським переказом на картковий рахунок матері (Позивачки). Згідно з п.1.4 договору, договір укладається строком на 1 (один) рік і діє до 01 жовтня 2022 року. Виплата аліментів починається з 01 вересня 2021 року. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, а також те що положення цього договору в повній мірі відповідають їх дійсним намірам і складені ними без застосування будь-якого тиску відповідно до їх волевиявлення на вигідних для них умовах. За нормами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ст.611 ЦК України). Позивач зазначає, що всупереч встановленим умовам договору, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не здійснив жодного платежу, внаслідок чого у період з 01.09.2021 по 01.10.2022 виникла заборгованість, згідно з розрахуном позивача - у загальному розмірі 65 000,00 гривень. На момент подання цієї заяви вищевказаний договір не було розірвано або/чи визначено недійсним у судовому порядку. Суд, враховуючи п.1.3, 1.4 Договору, вважає зазначену суму заборгованості завищеною, оскільки кількість платежів за договором становить 12, а не 13. Відповідно розмір заборгованості складає 60 000 грн (5000*12). Таким чином позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором підлягають частковому задоволенню. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що у разі невиконання, несвоєчасно або неналежного виконання Платником умов цього договору та виникнення заборгованості з його вини, Платник зобов`язаний виплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 1 (одного) відсотка від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання, але не більше 100 відсотків простроченої суми. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 (справа №333/6020/16). Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Вказаний розмір неустойки є компенсацією матеріальних втрат, які зазнала в першу чергу дитина. За приписами сімейного законодавства відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. З врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 65000 грн неустойки, що є сумою більше 100 відсотків заборгованості, а тому підлягає зменшенню до суми заборгованості за відсотками 60 000 грн. Відповідач відзиву не подавав, відповідно свого розрахунку не надав, доказів погашення заборгованості зі сплати аліментів у зазначений період не містять і матеріали справи. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення неустойки. Також суд не знаходить підстав для зменшення розміру пені на підставі ч.2 ст.196 СК України, оскільки відомостей про свій матеріальний та сімейний стан відповідач суду не надав, а сам він є особою працездатного віку, тобто його матеріальний стан є задовільним. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Виходячи з цього з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,8 (позов поданий через систему «Електронний суд») в розмірі 968,96 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial