Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

28.10.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Подільського районного суду міста Полтави з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №39811-12/2023, який був підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. п. 1.6 п. 1 Договору кредит клієнту надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту, на підставі чого 25.12.2025 року кредитні кошти у сумі 12000 грн були перераховані на відповідну картку відповідача. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до Договору факторингу № 19092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10683,20 грн, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснила платежів для погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим відповідно позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №39811-12/2023 від 25.12.2023 року в сумі 10683,20 грн, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу, та понесені судові витрати. 02.12.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Полтави було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддю Ткачука Ю. А., на підставі чого ухвалою суду від 10.12.2025 року справу прийнято до провадження судді та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви, зазначала, що, просить розглянути справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справ. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №39811-12/2023, який був підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. Так, відповідно до умов Кредитного договору та Паспорта споживчого кредиту, сума кредиту становить 12000 грн, строк кредитування - 120 днів. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави шляхом безготівкового перерахування коштів на платіжну картку споживача у національній валюті протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. При цьому, встановлено також розмір процентної ставки 2,50% в день, що становить 912,50 % річних. Також встановлено графік, кількість та розмір платежів. Відповідно до п. п. 1.6 п. 1 Договору кредит клієнту надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту, на підставі чого 25.12.2025 року кредитні кошти у сумі 12000 грн були перераховані на відповідну картку відповідача, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про переказ та успішне зарахування 25.12.2023 року о 15:20:00 коштів у розмірі 12000 грн на картку № [NUMBER] в системі iPay. Тобто свою частину Договору первинним кредитором було виконано в повному обсязі. Разом з цим, відповідач не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором, не здійснила будь-яких дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10683,20 грн, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №39811-12/2023 від 25.12.2023 року. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до Договору факторингу № 19092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10683,20 грн, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу. У силу ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №132578 від 05.09.2025 року про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved