Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

11.12.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування поданого позову вказано, що 04.07.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 210000 грн., та зобов`язалась їх повернути у строк до 30.12.2022 року. Підтвердженням цьому є боргова розписка. Станом на момент звернення до суду, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення заборгованості у розмірі 210000 грн, а тому позивач звернувся до суду та просить їх стягнути у судовому порядку. Ухвалою судді від 23.12.2025 відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку загального провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.01.2026. 26.01.2026 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 12.02.2026. 12.02.2026 у судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити. Повідомив, що факт передачі грошових коштів для відповідачки підтверджується розпискою, відповідно до якої кошти повинні були бути повернуті до 30.12.2022. Оскільки відповідач добровільно кошти не повертає, тому позивач вимушений звернутися до суду. Крім того зазначив, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, а тому просить питання їх повернення не розглядати. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою, на розгляд справи не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Будь-яких клопотань з приводу відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У відповідності до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, що підтверджує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Так судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 210000 грн, які зобов`язалась повернути в строк до 30.12.2022 року, про що свідчить власноручно написана розписка відповідача від 04.07.2022 (а.с. 11). За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У судовому засіданні представник [PERSON] надав оригінал письмової розписки, що написана відповідачем [PERSON] власноручно. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності боргових зобов`язань між сторонами за договорами позики від 04.07.2022. Тож, враховуючи ту обставину, що оригінал боргової розписки знаходиться у позикодавця [PERSON] , слідує, що боргове зобов`язання не виконано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1680 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved