Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

І. Стислий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», діючи через свого представника Паладич А., звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1612776 від 05.07.2024 у розмірі 34 384 грн. 47 коп., а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору. 05.07.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №1612776, за умовами якого останній отримав 8 100,00 грн зі сплатою процентів 1,5 % на день, знижена процентна ставка становить 0,3% в день строком на 360 днів. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач належним чином кредит та проценти не повернув, допустив прострочення, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 31.03.2025 право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу перейшло до позивача, який набув статусу нового кредитора. Станом на день подання позову заборгованість становить 34 384 грн. 47 коп., що включає суму основного боргу, проценти та пеню, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму та понесені судові витрати. Відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що заявлені вимоги є необґрунтованими та недоведеними: процентна ставка 1,5 % на день суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено граничний розмір 1 % на день, тому нарахування здійснене незаконно; розрахунок заборгованості є непрозорим та не підтверджений належними доказами; позивач не довів належного переходу права вимоги та повідомлення про це відповідача, а також не надав належних доказів укладення електронного договору саме відповідачем і отримання ним коштів, у зв`язку з чим підстави для стягнення заявленої суми відсутні. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 листопада 2025 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 71-72) У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Від представника відповідача адвоката Підодвірного Т.І. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити ТОВ «СВЕА ФІНАНС» у задоволенні позову. (а.с. 74-82) Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, докази. Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. 05 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 1612776, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 8 100 грн. 00 коп. строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,5 % на день від залишку заборгованості, знижена процентна ставка становить 0,3% в день. (а.с. 8-12) Згідно з наданими позивачем матеріалами, після оформлення заявки та підтвердження умов договору грошові кошти були перераховані на платіжні реквізити, зазначені під час укладення договору. Відповідач зобов`язалася своєчасно повернути суму кредиту та сплатити проценти у порядку і строки, визначені договором, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. 31 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором, у тому числі щодо суми основного боргу, нарахованих процентів та штрафних санкцій. На підтвердження переходу права вимоги позивачем подано копію договору факторингу та витяг з реєстру переданих прав вимоги. (а.с. 31-41) Згідно з розрахунком, поданим позивачем, станом на день звернення до суду загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 1612776 становить 34 384 грн 47 коп., з яких сума основного боргу 8 099 грн. 97 коп., проценти за користування кредитом 22 234 грн. 50 коп. та пеня 4 050грн. 00 коп., нарахована за період прострочення виконання зобов`язання. Наявність зазначеної заборгованості та її розмір стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення/ Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статі 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05 липня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1612776 шляхом підписання договору електронним підписом Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Умови укладеного між сторонами кредитного договору від 05 липня 2024 року позивачем були виконані, а саме відповідачу надано кредит . Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на дату подачі позовної заяви виникла заборгованість у розмірі 34 384 грн 47 коп., з яких сума основного боргу 80 99 грн. 97 коп., проценти за користування кредитом 22 234 грн. 50коп. та пеня 4 050 грн. 00 коп. Суд дійшов висновку, що відповідачем отримано кредитні кошти за кредитним договором у сумі 8 100 грн. 00 коп., однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору про надання фінансового кредиту). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 8 748 грн. 00 коп. за період з 05.07.2024 по 04.07.2025, виходячи з розрахунку: 8 100 грн. (тіло кредиту) х 0,3% ( знижена відсоткова ставка) х 360 днів (строк кредиту). Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Отже, позивач ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Щодо вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 4 050 грн. 00 коп., суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування пені в сумі 4 050 грн. 00 коп. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за кредитним договором № 1612776 від 05.07.2024 з відповідача підлягає стягненню 16 847 грн. 97 коп., а саме, 8 100 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, та 8 748 грн. 00 коп. нараховані проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., позов задоволено частково, тому судові витрати у розмірі 1 186 грн. 94 коп. (16847,97*2 422,4/34384,47) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial