Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У листопаді 2025 року уповноважений представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» Шох І.В., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33948,25 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 119147795 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. 21 січня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило позивачу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором на підставі Договору факторингу № МВ-ТП/18. Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконав, у зв`язку із чим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (як новим кредитором) було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. Із 16.06.2025 припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 39848,13 гривень, з яких: 11799,75 гривень заборгованість по кредиту; 22148,50 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 19.11.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи, призначила справу до розгляду, задовольнила клопотання про витребування доказів. На виконання ухвали суду від 19.11.2025 в частині витребування доказів 11.02.2026 до Згурівського районного суду Київської області від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребовувана інформація та документи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, направив до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації та публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направляв. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 19.10.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 119147795, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6050,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Розділом 4 «Порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами» договору визначено, що позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Розділом 11 «Строк дії договору» визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У період з 21.10.2024 по 01.12.2024 між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладалися додаткові угоди до Договору № 119147795, за умовами яких кредитодавець надавав позичальнику чергові транші, відповідно до чого загальний розмір кредиту за Договором кредитної лінії № 119147795 збільшувався. Загальний розмір кредиту за Договором кредитної лінії № 119147795 з урахуванням всіх додаткових угод до нього складає 11800,00 гривень. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 та додаткові угоди до цього договору підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Підписання Договору кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 та додаткових угод до цього договору, свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що на виконання умов Договору кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 та додаткових угод до цього договору кредитодавцем ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було здійснено переказ грошових коштів [PERSON] нц [PERSON] в загальному розмірі 11800,00 гривень на його картковий рахунок [NUMBER] , вказаний ним під час укладання кредитного договору, що підтверджується довідками про підтвердження проведення платіжної операції, платіжними дорученнями на переказ та зарахування коштів на банківську карту отримувача, долученим позивачем до матеріалів позовної заяви та випискою за договором б/н за період 19.10.2024-01.12.2024, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» по Договору кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024, станом на 21.01.2025 сума загальної заборгованості відповідача за договором становить 24996,13 гривень, з яких: 11799,75 гривень тіло кредиту; 7296,50 гривень проценти; 5899,88 гривень неустойка. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Судом встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/18, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги означає весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть в майбутньому. Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Договором факторингу № МВ-ТП/18 від 21.01.2025 визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. 21 січня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»підписано Реєстр прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 у сумі 24996,13 гривень, з яких: 11799,75 гривень тіло кредиту; 7296,50 гривень проценти; 5899,88 гривень неустойка. 21 січня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права вимоги за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024. Із дати отримання права вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» продовжило нараховувати проценти за користування кредитом у розмірі, визначеному кредитним договором та в межах строку дії цього договору. 16 червня 2025 року позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» повідомило відповідача [PERSON] про дострокове розірвання Договору кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 та необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 39848,13 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024, станом на 15.06.2025 сума загальної заборгованості відповідача за договором становить 39848,13 гривень, з яких: 11799,75 гривень тіло кредиту; 22148,50 гривень проценти; 5899,88 гривень неустойка. У позовній заяві позивач зазначає, що розмір штрафних санкцій (неустойка) у загальному розрахунку заборгованості вказаний, проте позивач не вкоючає їх до розміру позовних вимог. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024, що рахується за відповідачем [PERSON] є непогашеною і становить 39848,13 гривень, з яких: 11799,75 гривень заборгованість по кредиту; 22148,50 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Договору кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до [PERSON] у позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором кредитної лінії № 119147795 від 19.10.2024 виникло на підставі Договору факторингу № МВ-ТП/18 від 21.01.2025. Відповідач [PERSON] своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 гривень при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 16.10.2025 № 2324. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надає: договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ»; додаткову угоду № 1755 від 09.10.2025 до договору № 5 від 02.12.2024; Акт приймання-передачі наданих послуг від 09.10.2025 на суму 5000,00 гривень. Суд враховує постанови Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 та від 22.10.2025 у справі № 761/415/24 згідно з якими, суд,

Outcome: approved