Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 12480 грн за кредитним договором № 25.01.2025-100000952 від 25.01.2025 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі орієнтовно 6000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 12480 грн, яка складається із: 4500 грн заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 4580 грн заборгованості за процентами; 900 грн заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості; 2500 грн неустойки. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України "Про споживче кредитування". Ухвалою від 05.12.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 25.01.2025-100000952 від 25.01.2025 на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн на строк 217 днів (до 29.08.2025) з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом перших трьох чергових періодів та 0,5% за кожен день користування кредитом протягом наступних періодів. Умовами кредитного договору також передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 450 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 450 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Крім того, договором передбачено нарахування неустойки у розмірі 75 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором E421, який було надіслано на фінансовий номер телефону відповідача та введено відповідачем для підтвердження укладення договору 25.01.2025. Ідентифікація відповідача здійснювалась через Систему BankID Національного банку України за допомогою АТ КБ "ПриватБанк". Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши 25.01.2025 на банківську картку відповідача № [NUMBER] кошти у сумі 5000 грн, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" № 1-2011 від 20.11.2025 про здійснення успішної транзакції № 634223790 в системі iPay.ua. Відповідач частково виконав свої зобов`язання за кредитним договором, здійснивши оплату 12.02.2025 на суму 2500 грн та 12.03.2025 на суму 1000 грн, загалом у сумі 3500 грн. Проте у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконано. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 12480 грн, з яких: 4500 грн заборгованості за тілом кредиту (з урахуванням часткових оплат); 4580 грн заборгованості за процентами за період з 25.01.2025 по 29.08.2025; 900 грн заборгованості за комісією за обслуговування; 2500 грн неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України). За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Комісія у розмірі 900 грн (450 грн ? 2 періоди) передбачена умовами кредитного договору та є правомірною. Щодо нарахування неустойки суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022, набрав чинності 24.02.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки прострочення виконання зобов`язання мало місце в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), який діє на даний час, нарахування та стягнення неустойки у даному випадку є неправомірним. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 2500 грн задоволенню не підлягають. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Загальна сума позовних вимог становить 12480 грн. Судом задоволено вимоги на суму 9980 грн, що складає 79,97% від ціни позову. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1937,15 грн (2422,40 грн ? 79,97%). Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial