Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що 27.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №234108779, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7200 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Таліон Плюс», згідно договору факторингу №28/1118-01. 20.10.2022 року право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, згідно договору факторингу № 20102022 (сума заборгованості 28334,53 грн.). На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість вказаному розмірі, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 01.12.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 27.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №234108779, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7200 грн. зі сплатою процентів за користування коштами (договір укладено в електронній формі, кредит надано на 30 днів (а.с.6-9). 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Таліон Плюс», згідно договору факторингу №28/1118-01. 20.10.2022 року право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, згідно договору факторингу № 20102022 (сума заборгованості 28334,53 грн., з яких 7141,50 грн. залишок по тілу кредиту, 21193,03 грн. заборгованість за відсотками) (а.с.14-25). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ»» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного кредитного договору отримала кредит в розмірі 7200 гривень, однак в обумовлений договором строк кредит не повернула. Суд зауважує, що належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію договору, до матеріалів позову не додано. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналіз копії відомості про нарахування та погашення заборгованості за цим договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Згідно умов кредитного договору (пункти 1.2, 1.4.3), сума відсотків, що підлягає до стягнення з відповідача складає 3672 грн. (7200 грн. х 1,7 % х 30 днів). З огляду на наведене, загальна вартість кредиту становить 10872 грн. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем здійснено оплату по кредиту на суму 10520 грн. (а.с.10). Відтак, сума, що підлягає до стягнення з відповідача становить 352 грн. (10872 грн. 10520 грн.). З наведених мотивів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 37,62 грн. (352 грн. х 3028 грн./ 28334,53 грн.).

Outcome: partial