Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

28.11.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням Решетилівського районного суду з Відповідача стягувались аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є Відповідач. В зв`язку з досягненням донькою [INFO] повноліття, стягнення з Відповідача аліментів закінчено. На даний час донька навчається на 1 курсі, освітнього ступеня бакалавр, група 1ЕМл навчально-наукового інституту фінансів, економіки, управління та права Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», форми навчання заочна, контрактна. Термін закінчення навчання 30.06.2029 року. Одному позивачеві важко утримувати доньку і створювати їй належні умови для життя та навчання. Позивач просить стягнути з [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - невідомий, на його користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) Відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення донькою навчання чи до досягнення 23-х річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 28.11.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 01.12.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідачки та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 05.12.2025. Згідно з відповіддю на запит, відповідачка [PERSON] , [INFO] , знята із зареєстрованого місця проживання 31.07.2024 за заявою власника житла за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю № 2101215 від 08.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 31.07.2024 знята із зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України позовні заяви про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання позивача судом 01.12.2025 направлено запит до органу реєстрації для вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 04.12.2025. Згідно з відповіддю на запит, позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.07.1991 по теперішній час. 10.12.2025 представником позивача - адвокатом Казаковим О.А., подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання на 08:00 год 12.01.2026. Вирішено здійснювати виклик відповідача - [PERSON] через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У судове засідання призначене на 11.02.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, разом з позовною заявою подав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.9). Представник позивача - адвокат Казаков О.А., у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, 10.02.2026 подав до суду заяву у якій просив розгляд справи провести без його з позивачем участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.34). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином шляхом направлення повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, конверти з повістками на 12.01.2026 та 11.02.2026 повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.25,33) та публікацією оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 30). Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.02.2026 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.2016, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 12.11.2025 № 10-1102, вбачається, що [PERSON] є студенткою 1 курсу заочної контрактної форми навчання. Плановий термін навчання з 24.09.2025 по 30.06.2029 (а.с.7). Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009543483 від 15.07.2025 та відповіді на запит наданої виконавчим комітетом Решетилівської міської ради № 01-44/4361 від 03.12.2025 [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7, 15). Відповідно док копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.12.2025, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 546/1215/23 від 15.02.2024 виданого Решетилівським районним судом Полтавської області, суддею Сербіненко І.В., про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , закінчено у зв`язку з тим, що дитина досягла повноліття (а.с.18). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України). Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що повнолітня донька позивача - [PERSON] навчається на заочній контрактній формі навчання, у зв`язку з чим позивачеві важко утримувати її самому та створювати доньці належні умови для життя. Дані обставини не оспорюються відповідачем. Також, судом встановлено, що термін навчання [PERSON] за ступенем здобувача вищої освіти «бакалавр» 30.06.2029, при цьому вона, [INFO] , а, отже, досягне 23-річного віку [INFO] . Оскільки обставин неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у період її навчання судом не встановлено, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до закінчення навчання повнолітньою донькою відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов подано до суду 28.11.2025. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивача звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 28.11.2025, що становить 1211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183, 198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved