Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінпром Маркет»» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів у кредит №71769773 від 06.04.2025 у розмірі 10290 грн., а також судових витрат у справі. В обґрунтування вимог посилається на те, що 06.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів в кредит №71769773 у вигляді електронного документа у відповідності до ст.11, ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію", який підписаний відповідачем електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3500,00 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5 % в день на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту складає 15% від наданого кредиту (у грошовому виразі складає 525грн.). 06.05.2025 між сторонами, за ініціативи [PERSON] , укладено Додаткову угоду №14876529 до Договору №71769773, за умовами якого сторони домовилися продовжити строк кредитування до 60 днів (до 05.06.2025) та змінили денну процентну ставку з 0,5% на 1%. В подальшому, 13.06.2025 між сторонами, за ініціативи [PERSON] , укладено Додаткову угоду №15149917 до Договору №71769773, за умовами якого сторони домовилися продовжити строк кредитування до 90 днів (до 13.07.2025), денна процентна ставка 1%. Того ж дня, кредитодавець на виконання умов договору №71769773 від 06.04.2025 передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3500, 00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництва ТОВ ФК "Фінекспрес". Враховуючи умови договору кредиту №71769773 від 06.04.2025 та додаткових угод, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 3360 грн, заборгованість останньої за договором кредиту складає 10290 грн. 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором про надання коштів у кредит №71769773 від 06.04.2025. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором кредиту та заборгованості за процентами не виконала, ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором кредиту на підставі договору факторингу. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 10290 грн., що складається з наступного: 3500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1050 грн. - заборгованість за відсотками, 5740 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою, 0 грн. - заборгованість за комісією, а також судові витрати у справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 27.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Головуючий суддя перебував у планових відпустках з 18.12.2025 по 02.01.2026, та з 19.01.2026 по 20.01.2026 включно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином згідно з вимогами ЦПК України. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення нею своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює проводити розгляд справи у заочному порядку та ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 09.02.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. Судом встановлено, що 06.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71769773 у вигляді електронного документа у відповідності до ст.11, ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію" шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.2.1 договору кредиту, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Згідно з п.2.2.1 Договору, сума кредиту 3500, 00 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка (фіксована) 0,500 % в день. Комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (у грошову виразі складає 525 грн). Сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, відповідно якого до якої сторони визначили розмір та дату внесення позичальником платежів, загальна вартість кредиту становить 4550 грн. (а.с.13-20). 06.05.2025 між сторонами, за ініціативи [PERSON] , укладено Додаткову угоду №14876529 до Договору №71769773, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування до 60 днів (до 05.06.2025) та змінили денну процентну ставку з 0,5% на 1%. Як додаток до угоди, сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, відповідно якого до якої сторони визначили розмір та дату внесення позичальником платежів, загальна вартість кредиту становить 5600 грн. (а.с.21-22) 13.06.2025 між сторонами, за ініціативи [PERSON] , укладено Додаткову угоду №15149917 до Договору №71769773, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування до 90 днів (до 13.07.2025), денна процентна ставка 1%. Як додаток до угоди сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, відповідно якого до якої сторони визначили розмір та дату внесення позичальником платежів, загальна вартість кредиту становить 6650 грн., з яких: 3500 грн.- сума кредиту, 2625 грн. - проценти за користування кредитом, 525 грн. - комісія за надання кредиту (а.с.23-24) Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику [PERSON] грошових коштів в сумі 3500, 00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] підтверджується копією платіжної інструкції та довідкою ТОВ "ФК "Фінексперт" від 17.10.2025 про переказ коштів (а.с.26). Згідно довідки від 16.12.2025, наданої АТ КБ «Приват Банк», на ім`я відповідача [PERSON] вбачається, що банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Відповідач активно користувалася даною карткою, а 06.04.2025 отримала зарахування в сумі 3500,00 грн., що підтверджено випискою по картковому рахунку (а.с.51-53). 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25 за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71769773 від 06.04.2025 у сумі 10290 грн., що підтверджено і Реєстром прав вимоги №16/10/25-02 до Договору факторингу №16/10/25. За відступлення права вимоги згідно договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» сплатило грошові кошти згідно долучених платіжних інструкцій №579939281.1, №579939282.1 від 20.10.2025 (а.с.27 зворот-34). Відповідно до наданого кредитором ТОВ «Фінпром Маркет» розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача за кредитним договором №71769773 не погашена та складає 10290 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн., заборгованість за відсотками - 1050 грн., заборгованість за пенею - 5740грн. (а.с.5). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання згідно із ст.526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п.76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі воєнний стан було неодноразово продовжено. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд робить висновок, що 06.04.2025 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок укладення Договору про надання коштів у кредит №71769773. Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 3500 грн., що підтверджено матеріалами справи, і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Суми, які підлягають стягненню (основний кредит та відсотки), відповідають умовам Договору та строку його дії з урахуванням часткового виконання відповідачем кредитних зобов`язань. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором №71769773, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок в частині стягненя заборгованості за основним боргом та відсотками, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам договору відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлені ним строки, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості (основна сума та відсотки) у розмірі 4550 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення пені у розмірі 5740 грн., то суд враховує, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року (з моменту введення в Україні воєнного, який неодноразово продовжено і триває на даний час) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин стягнення пені, що є відповідальністю за неналежне виконання грошового зобов`язання, у розмірі 5740 грн. за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. У підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ "Фінпром Маркет", витяг з акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025, акт приймання-передачі на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 579939288.1 від 27.10.2025, вартість наданих послуг становить 130500 грн., тому просить стягнути 4500грн. витрат на правову допомогу (а.с.34 зворот-40). Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial