Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2024 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті в домогосподарстві крім померлого були зареєстровані такі особи [PERSON] та [PERSON] . В установлений законом термін [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до Першої Черкаської державної нотаріальної контори, а його рідна матір та дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття частки у спадщині на користь позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за р.№586 від 04.07.2002 року виданого Приазовською районною ДНК; земельної ділянки площею 23,5204 га, кадастровий номер 23245823800:04:003:0004,яка розташована за адресою Надеженська сільська рада В Першій Черкаській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №428/2024 після смерті [PERSON] за заявами позивача та його матері. В матеріалах справи також знаходиться і довідка про місце реєстрації померлого на день смерті, оскільки була витребувана нотаріусом на відповідний запит. Частково нерухоме майно померлого [PERSON] було в нотаріальному порядку оформлено, зокрема на ім`я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом за р.№1435,1437,1436 від 11.08.2025р. Копії даних документів надаються. Окрім того позивач успадкував земельну ділянку розташовану під домоволодінням [ADDRESS] , але саме домоволодіння не може успадкувати, оскільки оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця немає. Зібравши всі документи, в тому числі довідки про факт належності батьку домоволодіння та земельної ділянки на дату смерті, подано було нотаріусу заяву про видачу на моє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані об`єкти. Завідуючою Першої Черкаської ДНК у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1733/02-312 від 12.09.2025р. відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку з підстав відсутності правовстановлюючих документів, а тому роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх спадкових прав. Право власності померлого [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано в реєстрі речових прав про що надаю суду інформаційну довідка з ДРРПнНМ та Реєстру права власності №442492445 від 04.09.2025р. в якій зазначено, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1345157123245 внесені відомості про право приватної власності на будинок, частка 1/1. Щодо земельної ділянки, то згідно копії державного акту на право власності на землю серії ЗП №054409 виданого 02.06.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 23,5204 га на підставі рішення органу виконавчого органу Приазовської РДА 01.12.2003 №532, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Право власності згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку серії НВ-9981274692025 від 08.10.2025 року. зареєстровано за [PERSON] . Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] (Позивач) 02.07.2024 року було заведено спадкову справу Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, номер справи у нотаріуса 428/2024, номер у спадковому реєстрі 78620547. (копія витягу додається). Дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, про що судом при дослідженні матеріалів спадкової справи було встановлено. Померлий [PERSON] заповіту не залишив. Право на спадкування у позивача виникло на підставі закону. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з: Житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за р.№586 від 04.07.2002 року виданого Приазовською районною ДНК (оригінал вказаного свідоцтва втрачений); земельної ділянки площею 23,5204 га, кадастровий номер 23245823800:04:003:0004,яка розташована за адресою Надеженська сільська рада Приазовського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №054409 виданого 02.06.2004 року виданого на підставі рішення органу виконавчого органу Приазовської РДА 01.12.2003 №532 (оригінал вказаного документа втрачений). Право власності згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку серії НВ-9981274692025 від 08.10.2025 року зареєстровано за померлим [PERSON] . Враховуючи, що за його заявою заведено спадкову справу, ніхто інший зі спадкоємців не виявив бажання, щодо прийняття спадщини Позивач звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на вказане спадкове майно. Однак, 19.07.2025 року була отримана постанова про відмову вчинення нотаріальної дії №1733/02-312 в зв`язку тим, що «не надання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке перебуває на окупованій території є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом» У зв`язку з цим позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання, щодо спадкування в судовому порядку. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно дост.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зіст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1220,1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно дост.1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, у порядку передбаченому ст.ст. 1268-1270 ЦК України прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та не заявив відмову він неї. Відповідно дост.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно. На підставі ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.5 ст.11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених в т.ч. ст. 392 цього Кодексу. Згідно з пунктами 10, 11Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ч.1ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Беручи до уваги положення ст. 8 Цивільного кодексу України вважаю за необхідне врахувати положення частини абз. 2 п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за аналогією щодо того, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 1211,20 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави,

Outcome: approved