Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» 30.12.2024 звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що 01.05.2018 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг. 3 01.05.2018 до 31.10.2021 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. 3 01.11.2021, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послут з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Законом у країни «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послу з постачання горячої води» та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111 (4511). Щодо договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, то відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-Kyyivteploen/. Свіченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, так і договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води є, у тому числі, факт отримання послуг Споживачем. Будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, Відповідач/Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачами послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Отже, на думку позивача, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги, надсилає відповідачу платіжні документ (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Проте, відповідачі, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2024 складає 144634,66 грн: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 15249,68 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 59671,38 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15708,66 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 52535,35 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість: У період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн. За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 875,04 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 594,55 грн. Крім того, на підставі договору цесії від 11.10.2018 № 602-18 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», Позивач набув право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 17701,30 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 46575,22 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 10 січня 2025 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Усатову І.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши при цьому заву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не заперечує проти прийняття про справі заочного рішення. Відповідачі в судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судові повістки які направлялися відповідачам на адресу їх реєстрації, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 11 червня 2021 року в справі № 2-6236/11, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції. Так, ухвала суду про відкриття провадження в справі направлялася відповідачам за їх місцем реєстрації, їх адреса реєстрації підтверджується матеріалами справи. Розшук учасників справи не віднесено до повноважень суду і такі можливості у суду відсутні. Не дивлячись на те, що вказана постанова Верховного Суду стосувалася позивача в справі, суд, у той же час, з урахуванням приведеного вище, вважає виконаним судом обов`язок, врегульований цивільним процесуальним законодавством, при прийнятті справи до провадження суду та відкриття провадження в ній. Відзив до суду відповідачами не поданий. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено. У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що згідно відповіді КП КМР «Київського міського бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 08.11.2024 у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , дата реєстрації - 24.01.1976, [PERSON] , дата реєстрації - 03.11.1977, а тому останні у розумінні вимог чинного законодавства є споживачами наданих позивачем послуг. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі ліцензії. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Сторона позивача зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111 (4511). Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» положень договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2024 становить: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 15249,68 грн.; - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 59671,38 грн;- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15708,66 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 52535,35 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання теплової енергії у розмірі 875,04 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у 594,55 грн; - заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 0,00 грн.; - заборгованість зі сплати вснесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн., що тягне за собою право позивача на стягнення цих коштів в судовому порядку Вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунками заборгованості за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ). Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 17701,30 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 46575,22 грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Разом з вказаним договором на підтвердження зазначених обставин стороною позивача додано додаток № 1 та додаток № 2, в яких зазначено перелік споживачів послуги централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається та перелік споживачів послуги гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, відповідно, а саме відповідача, номер його особового рахунку, адресу та суму заборгованості. При цьому, розрахунок заборгованості за послуги, надані до 01.05.2018 року, в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд можливості перевірити, з якого періоду нарахована та яка заборгованість, а також розмір щомісячних платежів, а, отже, і правильність нарахування вказаної суми. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.05.2018. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки інформаційна позивачем довідка з вказаного Реєстру надавалася разом з позовною заявою в якості доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, що є обов`язком сторони в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, та відноситься до звичайної господарської діяльності підприємства.

Outcome: partial