Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1202-3756, укладеним 08.05.2023 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, посилаючись на те, що у відповідності до умов вищевказаного електронного кредитного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 5500,00 грн зі строком кредитування 300 днів, із сплатою процентів за користування кредитом, однак відповідач зобов`язання за зазначеним вище договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просить стягнути з відповідача в розмірі 27500,00 грн. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 20.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафів, пені та надмірних процентів, зменшити розмір процентів та інших санкцій до справедливого та законного рівня відповідно до ст. 551 ЦК України і визначити до сплати лише тіло кредиту -5 500 грн або тіло кредиту + законні проценти, а також просить надати розстрочку виконання рішення строком на 3 платежі, а судові витрати покласти на позивача пропорційно задоволеній частині позову. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, зазначає, що 08.05.2023 між ним та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1202-3756 продукту «CREDOS» на суму 5 500 грн. Через тимчасові фінансові труднощі та перебування за кордоном він не зміг своєчасно виконати зобов`язання за договором. Позов подано ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у якому заявлено стягнення 27 500 грн. На сайті позивача у його особистому кабінеті вказується сума 54 725 грн. Вважає, що обидві ці суми не підтверджені належним розрахунком і значно перевищують тіло кредиту. Відтак, не визнає позовні вимоги у заявленому розмірі та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що позивач зобов`язаний обґрунтувати суму понад 5 500 грн та надати належний розрахунок заборгованості. Позивач нарахував штрафи, пеню та проценти, які значно перевищують тіло кредиту, що суперечить: ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»; ст. 551 Цивільного кодексу України; усталеній судовій практиці Верховного Суду. Позивач не надав обґрунтованого та детального розрахунку заборгованості із зазначенням періодів та правових підстав нарахування процентів і штрафних санкцій. Різниця між сумою, зазначеною у позові (27 500 грн), і сумою на сайті (54 725 грн) є необґрунтованою і недоведеною. Зазначив, що він готовий добровільно сплатити: тіло кредиту у розмірі 5 500 грн, або тіло кредиту + помірні законні проценти, без штрафів та пені, окрім того просить суд надати розстрочку виконання рішення строком на 3 платежі (3 місяці) відповідно до ст. 267 ЦПК України. Позивач у поданих суду додаткових поясненнях наголошує на тому, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти, визначені у договорі, жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився з ними. У кредитному договорі №1202- 3756 від 08.05.2023 сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів і [PERSON] погодився з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором A0007. Щодо порядку нарахування відсотків відповідно до Розрахуноку заборгованості за договором №1202-3756 від 08.05.2023 станом на 07.10.2025, то в ньому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 3,0%, кількості днів користування ставкою, основного боргу 2,5%, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Ставка %», «Нараховано відсотків»,» Нараховано відсотків ст. 625 ЦК», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій»,«Основний борг», «Сума докредитування за кредитом», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Залишок нарахованих, не погашенних відсотків ст.625 ЦК», «Залишок нараховани х, не погашених штрафів», «Залишок нараховани х, не погашених комісій», «Сума платежу», «Коригування кредиту». З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що: за період з 08.05.2023 по 17.05.2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою, яка становить 2.50 % (дві цiлих п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. За період з 18.05.2023 по 02.03.2024 (включно) нарахування процентів відбувалось за Стандарною процентною ставкою, яка становить 3,0% за кожен день користування Кредитом, у зв`язку із простроченою забргованістю відповіча, адже не було внесено жодного платежу. Відповідно до п. 4.8. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) Кредиту 02.03.2024. Отже, Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.6. та п. 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.8. кредитного договору. Щодо застосування норм закону, а саме, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» згідно актуальної судової практики, зокрема постанов Верховного суду та статті 625 ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. В свою чергу, відповідно до Постанови Верховного Суду від 09.09.2020 року по справі 732/670/19, судом було зазначено про відсутність підстав, передбачених пунктом 5 частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо недійсності кредитного договору чи окремих його пунктів, оскільки максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем, не перевищує 50 відсотків від суми кредиту. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по справі 524/5556/19. Тобто, норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені та штрафу, а не до всіх умов Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.6. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.8. Договору ), що погоджений між сторонами. Тобто, з наведеного вбачається, що помилково ототожнювати, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст.ст.ст.1048,1056-1 ЦК України), що нараховуються протягом строку договору (згідно п. 4.13. Договору та п.2.5 Додаткової угоди до договору Договору) є неустойкою (пенею)у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та п.10.1. Договору) протягом строку договору (згідно п. 4.8. Договору), що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (що міститься у матеріалах справи). Жодних штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів за ст. 625 ЦК України) Позивачем Відповідачу не нараховувалося, а отже відповідачем неправильно застосовані норми матеріального права. Щодо розстрочення погашення кредиту, то відповідачем не доведено жодних обставин на обґрунтування своїх вимог та не додано жодних належних та допустимих доказів. Відповідач визнає свою заборгованість і усвідомлює свій обов`язок по сплаті боргу за кредитними договором, який був укладений ще 25.06.2024, однак відповідач ухилявся від відповідальності по сплаті боргу та не дотримувався виконання договірних зобов`язань внаслідок чого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було змушене відновлювати свої порушенні права у судовому порядку. Крім того, відповідач не надає жодних обґрунтованих підстав для розстрочення виконання рішення суду. Відповідач добровільно погодився на умови кредитування, отже, повинен був розраховувати власні можливості та наслідки невиконання договору. Відповідачем надано докази, які не стосуються предмету спору, такі докази у свою чергу є неналежними доказами, а тому відповідачем не доведено та не надано підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення. Позивач також подав письмові заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, в яких виклав аналогічні обґрунтування щодо заперечень проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду, що і у додаткових поясненнях та просить у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовити. Відповідач подав заперечення на додаткові пояснення позивача, в яких просить при вирішенні спору надати оцінку співмірності заявлених до стягнення процентів та відмовити у їх стягненні в повному обсязі або зменшити їх розмір. Зазначає, що процентна ставка 3% на день фактично становить понад 1000% річних, що суперечить принципам розумності, справедливості та добросовісності, закріпленим у статтях 3, 509, 627 ЦК України. Незалежно від формального визначення таких платежів як «проценти», їх економічна сутність є каральною, а не компенсаційною, що порушує баланс прав та обов`язків сторін. Свобода договору не є абсолютною та не може використовуватися для зловживання правом або створення надмірного, економічно необґрунтованого фінансового тягаря для споживача. Нарахування процентів у розмірі, що у кілька разів перевищує суму основного боргу, свідчить про порушення балансу інтересів сторін та має бути оцінене судом з урахуванням принципів справедливості та розумності. Факт укладення електронного договору сам по собі не позбавляє суд обов`язку оцінити справедливість та співмірність заявлених до стягнення сум. Судова практика у справах щодо мікрофінансових організацій свідчить про те, що суди зменшують розмір процентів, якщо їх нарахування призводить до надмірного фінансового тягаря для споживача та значно перевищує суму основного боргу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності. При ухваленні рішення просить врахувати поданий ним відзив на позовну заяву та додані до нього докази. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Між сторонами 08.05.2023 за допомогою веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» шляхом ідентифікації відповідача [PERSON] та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (номер пароля: A0007), укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 продукту «CREDOS». Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 5500,00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 08.05.2023 (п. 4.1 Договору). У п.2.3 договору наведено розрахунок для повного погашення кредиту в останній день першого Базового періоду: Дата видачі кредиту 08.05.2023. Останній календарний день першого базового періоду 17.05.2023; сума кредиту 5500 грн; нараховані проценти за користування кредитом 1375,00 грн; разом до сплати 6875,00 (п. 2.3 договору). Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 цього договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформлені кредиту (п.4.2 договору). Як вбачається зі змісту розділу 12 договору, позичальником зазначено номер свого особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . Згідно п.4.4.договору базовий період складає 10 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Пунктом 4.5. договору передбачено, що сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є Додатком 3 до Договору) дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів. У разі несплати процентів за користування Кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду Позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування Кредитом кожного календарного дня Строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування Кредитом у повному обсязі. У випадку погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування Кредитом у повному обсязі в подальшому сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду із урахуванням положень п. 4.4. цього Договору. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п.4.6. договору). Пільгова процентна ставка становить 2.50% (дві цiлих, п?ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. Знижена процентна ставка становить 2.50 % (дві цiлих, п?ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. (п.10.1. договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає одна мільйон вісімсот дванадцять тисяч двісті дев?яносто п?ять цiлих, нуль сотих відсотки(-ів) (п. 4.9. договору). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 55 000,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом 49 500,00 грн (п.4.9. договору). У п.4.11. договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних Позичальником умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що цей Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість Кредиту обчислені на основі припущення, що повернення Кредиту, сплата процентів за користування Кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів за Договором, наведеного в Додатку 3 до цього Договору та сплата процентів за користування Кредитом здійснюватиметься за Стандартною процентною ставкою. Обчислення загальної вартості Кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за весь строк кредитування здійснюється відповідно до Методики Національного банку України. У разі несплати Позичальником у повному обсязі нарахованих відсотків за користування Кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду, з наступного дня подальше нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Стандартною процентною ставкою до повного погашення Позичальником заборгованості зі сплати процентів (включаючи дату погашення заборгованості) (п.10.3 договору). Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 02.03.2024. Строк Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Подовження Строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою Сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань Позичальника (п.4.8. договору). У разі прострочення Позичальником сплати процентів за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом до настання дати закінчення Строку кредитування, визначеного п.4.8 даного Договору (п.8.5. договору). Згідно п.6.9 договору позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити Кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу Кредитодавця. У разі подання такого повідомлення не особисто Позичальником справжність підпису Позичальника на такому повідомленні має бути посвідчено нотаріусом у порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат». У разі подання повідомлення у вигляді електронного документу таке повідомлення повинно бути підписано електронним підписом Позичальника у порядку, передбаченому Законом України «Про електронні довірчі послуги». В такому випадку Позичальник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від кредитного Договору повернути Кредитодавцю грошові кошти, одержаний згідно з Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання Кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування Кредитом. Згідно п.11.13. договору невід`ємною частиною цього Договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого Кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1202-3756 від 08.05.2023, що є додатком №3 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 5000,00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 49 500,00 грн, реальна річна процентна ставка становить 1 812 2 95,00 % річних. Загальна вартість кредиту - 55 000,00 грн. Кількість днів у розрахунковому періоді 300. Додаток №3 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023 (Графік платежів за договором) підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) (номер пароля) A0007. Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля A0007. Підписавши 08.05.2023 цей кредитний договір, [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором. Отже, зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. Відповідач [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору № 1202-3756 від 08.05.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 08.05.2023 надало відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. на зазначений у п.12 кредитного договору електронний платіжний засіб: 545708*01, з призначенням платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1202-3756, 2023-05-08», перерахування яких підтверджується квитанцією АТ «КБ «Приватбанк» №2303236280 від 08.08.2023 та довідкою про перерахування коштів ТОВ «Укр кредит фінанс». За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] було укладено кредитний договір № 1202-3756 від 08.05.2023 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що підписаний електронним підписом позичальника та якими передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на його банківський рахунок зазначений відповідачем у кредитному договорі. На виконання умов договору № 1202-3756 від 08.05.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 08.05.2023 надало відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. на зазначений у п.12 кредитного договору електронний платіжний засіб: 545708*01, з призначенням платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1202-3756, 2023-05-08», перерахування яких підтверджується квитанцією АТ «КБ «Приватбанк» №2303236280 від 08.05.2023 та довідкою про перерахування коштів ТОВ «Укр кредит фінанс». ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору. В свою чергу відповідач в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1202-3756 від 08.05.2023 встановлено, що [PERSON] станом на 07.10.2025 має непогашену заборгованість в розмірі 54725.00 гривень, яка складається з: 5500 гривень - заборгованості за кредитом, 49225,00 гривень - заборгованості за нарахованими процентами. Однак, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 27225,00 гривень. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 27 500,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 5 500,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 22 000,00 гривень. Що стосується доводів відповідача щодо неправомірного нарахування відсотків за договором про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023, то слід зазначити таке. У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказано, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що відповідно до пунктів 4.6 та 10.1 кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного п.4.8 кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023, вбачається, що: - за період з 08.05.2023 по 17.05.2023 (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою - 2,50% що надається кредитодавцем протягом перших 10 (десяти) календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця; - за період з 18.05.2023 по 02.03.2024 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,00%, у зв`язку з простроченою заборгованістю, відповідно до п. 4.6 Договору, за кожен день користування кредитом. Відповідач не вносив жодних платежів на погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, розмір нарахованих процентів за договором про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023 повністю узгоджується із розрахунком заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). Тому суд вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5500 грн та простроченими відсотками в розмірі 22000 грн підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Крім того, відповідно до зазначеного розрахунку штраф, пеня та комісія стосовно [PERSON] не нараховувались. Суд звертає увагу на те, що підписавши кредитний договір, [PERSON] погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало його внутрішній волі. Суд також звертає увагу на те, що розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 54725.00 гривень, яка складається з: 5500 гривень - заборгованості за кредитом, 49225,00 гривень - заборгованості за нарахованими процентами. Разом з тим, позивачем було застосовано програму лояльності та зменшено розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами з 49225,00 грн. до 22 000,00 грн. Окрім того, відповідач не визнає правомірність нарахування процентної ставки за користування кредитом, оскільки вони, на його думку, є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про споживче кредитування». Так, 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. З даного приводу суд зазначає, що ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» визначено порядок відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит. Відтак посилання відповідача на неправомірність нарахування позивачем процентної ставки за користування кредитом, оскільки вони, на його думку, є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про споживче кредитування», є помилковими. Одночасно, суд звертає увагу на те, що ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Однак відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «;Про споживче кредитування». Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Проценти за користування кредитом визначено умовами кредитного договору, зокрема денна процентна ставка у розмірі 2,50% (за перших 10 днів), передбачена пунктом 10.1 договору, денна процентна ставка у розмірі 3,00% передбачена пунктом 4.6 договору. Суд враховує той факт, що позивачем застосовано програму лояльності до відповідача, внаслідок чого позивач зменшив заборгованість відповідача за нарахованими процентами з 49225,00 грн. до 22 000,00 грн, що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема розділу 4 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» та в загальному підсумку не перевищує встановлених законодавчих обмежень. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1202-3756 від 08.05.2023 в сумі 27 500,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 5 500,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 22 000,00 гривень. З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір. В частині поставленого у відзиві прохання про розстрочення виконання рішення суду на підставі ч.1 ст.267 ЦПК України строком на три платежі ( три місяці), суд зазначає таке. За загальним правилом, питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення вирішується за заявою сторони, поданої після ухвалення рішення в порядку, передбаченому ст.435 ЦПК України, якою встановлено, що підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Згідно ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України, якою встановлено вимоги до змісту рішення, передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Таким чином, положеннями ЦПК України допускається вирішення судом питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду при його ухваленні. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №796/43/2018 зазначено, що підставою для застосуванняст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Відповідач у відзиві на позовну заяву взагалі не навів обґрунтованих підстав для розстрочення виконання рішення суду. Єдине на що посилається відповідач у відзиві, це те, що він не зміг своєчасно виконати свої зобов`язання за кредитним договором через тимчасові труднощі та перебування за кордоном. Отже, підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідачем не наведено, не доведено жодних обставин на обґрунтування своїх вимог та не додано жодних належних та допустимих доказів. Також суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, а також те, що відповідачем не надано будь-яких доказів щодо розміру його доходів, наявного на праві власності майна, з яких можливо було б зробити висновки щодо реального матеріального стану відповідача. У зв`язку з цим, в розстроченні виконання рішення суду по справі відповідачу слід відмовити, що не перешкоджає можливості подальшого звернення до суду для вирішення відповідного питання в порядку, передбаченому ст.435 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 530, 551, 610,612,616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved