Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2006 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 5. Після одруження вона змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . В шлюбі у них народився четверо дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час вже досягла повноліття, син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми і проживають разом з нею. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2021 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Цим же рішенням їй залишено шлюбне прізвище [PERSON] . Протягом останніх п`яти років відповідач не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання їхніх неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість, оскільки постійно працює по тимчасових заробітках, зокрема на будівництві та на пилорамі. На її прохання добровільно врегулювати даний спір вони не дійшли спільної домовленості. При таких обставинах вона змушена звернутися в суд з даним позовом про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. На даний час вона разом з неповнолітніми дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , та дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] . Однак з часу розпаду сім`ї вона з дітьми фактично проживають поряд в будинку її матері по [ADDRESS] . На даний час вона не має постійного місця роботи, так як займається вихованням і доглядом неповнолітніх дітей. Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства, вона не має, також підприємницькою діяльністю не займається. Свого житла та земельної ділянки не має. Таким чином, її матеріальне становище потребує від відповідача коштів на утримання неповнолітніх дітей. Вважає, що відповідач має має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки від всіх видів свого заробітку, до досягнення дітьми повноліття. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позові. Просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення поштового відправлення адресату, та СМС-повідомленнями, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 20.05.2006 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2021 (а.с. 10-11). У шлюбі народилось троє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29.07.2022, серії [NUMBER] від 29.07.2022, та серії [NUMBER] від 29.07.2022 (а.с. 12-14). З витягів з реєстру Пасічнянської територіальної громади № 2025/018532132 від 11.12.2025, № 2025/018533291 від 11.12.2025, № 2025/018533648 від 11.12.2025, та № 2025/018534936 від 11.12.2025 вбачається, що позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми від шлюбу, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-9). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.12.2025 вбачається, що позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми від шлюбу, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , фактично проживають за адресою: с. Пасічна, уч. Бухтівець, Надвірнянського району Івано-Франківської області, у будинку матері заявниці. Заявниця самостійно виховує трьох неповнолітніх дітей. Батько дітей участі у їх вихованні не приймає, матеріально не забезпечує (а.с. 15). Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, неповнолітні діти від шлюбу проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач тимчасово не працює, додаткових доходів не має. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Відповідач є особою працездатного віку, працює по тимчасових заробітках, тому має змогу надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Крім того суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, наявності в нього інших утриманців чи тяжкого матеріального становища. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у частці від доходу відповідача. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання неповнолітніх дітей підлягають присудженню у частці від доходу з батька [PERSON] . Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо неповнолітнього віку та стану здоров`я дітей, матеріального стану позивача, яка не працює, інших доходів не має, вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, офіційно не працює, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), право позивача щодо вибору способу стягнення аліментів, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів, з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своїх дітей, який передбачає й участь матері в утриманні дітей у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дітей. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат: За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в користь держави. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості стороною позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 156 від 11.12.2025, ордер на надання правничої допомоги серії АТ № 1120165 від 11.12.2025, квитанцію про оплату коштів № 74953038 від 11.12.2025, та акт виконаних робіт від 11.02.2026 (16, 18-20, 33). Згідно п. 4.2, 4.3, 4.5 договору про надання правничої допомоги № 156 від 11.12.2025 вбачається, що обсяг і вартість наданої правничої допомоги за договором визначається у п. 4.3 даного договору.. Тарифи, згідно яких виплачується винагорода адвокату, становлять: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регулюють спірні відносини і надання консультації по суті спору - 500 грн., складення процесуальних документів, а саме позовної заяви 2500,00 грн., представництво інтересів клієнта адвокатом в суді І інстанції (за одне засідання) - 500 грн. Факт надання послу підтверджується актом виконання робіт про надання послуг на правничу допомогу. Згідно з ордером про надання правничої допомоги серії АТ № 1120165 від 11.12.2025, адвоката Гураша М.В. уповноважено на представлення інтересів клієнта [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги № 156 від 11.12.2025. Згідно акту виконаних робіт від 22.02.2026 вбачається, загальна вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 156 від 11.12.2025 становить 3500,00 грн., з яких: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регулюють спірні відносини і надання консультації по суті позову 500 грн., складення процесуальних документів, а саме позовної заяви 2500,00 грн., представництво інтересів клієнта адвокатом в суді 500 грн. (за одне засідання). Факт виконання наданих послуг підтверджується підписами сторін договору. Згідно квитанції про оплату коштів № 74953038 від 11.12.2025, позивачем [PERSON] сплачено адвокату Гурашу М.В. кошти за надання послуг згідно договору про надання правової допомоги № 156 від 11.12.2025 в сумі 3500,00 грн. Таким чином матеріалами справи доведено, що позивачем [PERSON] фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн, що підтверджується належними доказами. Вказаний розмір витрат погоджений сторонами, є доведеним та обґрунтованим. Висновки суду: Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 12.12.2025. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, та 1331,20 грн судового збору на користь держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved