Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

До Карлівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13075,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №709462950. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №709462950. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тім числі до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимог №6 від 20.11.2019 до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2029 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13075,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8075,00 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 20.11.2019 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №709462950 в розмірі 13075,00 грн. Ухвалою суду від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові міститься клопотання представника позивача, відповідно до якого, просив справу розглядати без участі представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позов відповідачка не подала. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №709462950 (а.с.5-6). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів (п.1.2). Кредит надається строком на 30 днів (п.1.3 договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,85% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п.1.4 договору). Згідно з п.4.2 договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений в п.1.3 договору, або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. При цьому у цьому пункті також визначено застосування процентної ставки за понадстрокове користування кредитом в розмірі 1,70%. Пунктом 4.3. договору визначено, що проценти, нараховані згідно п.4.2 договору після закінчення строку дії кредиту, визначеного в п.1.3 договору є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Графіком розрахунків, що є додатком №1 до договору №709462950 від 19.03.2019, визначено термін платежу 18.04.2019, сума кредиту 5000,00 грн, нарахований процент 1275,00 грн, до сплати (разом) 6275,00 грн (а.с. 6 зв.а.). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги за плату та на умовах, визначених договором (а.с.7). Відповідно до п. 1.3 договору факторингу від 28.11.2018 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого, останнє за грошові кошти приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с.8-9). Відповідно витягу з Реєстру прав вимоги №6 від 20.11.2019 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 13 075,00 грн, в тому числі: 5000,00 грн заборгованість по основному боргу, 8 075,00 грн заборгованість по відсоткам (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Оскільки відповідач допустив порушення виконання кредитного договору №709462950 від 19.03.2019, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту та відсотками, а тому суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 6 275,00 грн, з яких 5000,00 грн - тіло кредиту, 1 275,00 грн - проценти. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до кредитного договору №709462950 від 19.03.2019, строк дії кредитного договору становить 30 днів (п.1.2. договору). Відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, нараховані за межами строку кредитування проценти не є процентами за користування кредитом, а згідно пункту 4.3 спірного кредитного договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, а отже позов в цій частині не підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1453,14 грн.

Outcome: partial