Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

За підсудністю з Житомирського районного суду Житомирської області до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом заяви заявник просить встановити неправильність актового запису про шлюб №740 від 13 листопада 1993 року складеного Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: в графі «прізвище нареченої» « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »; зобов`язати Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області ПУМЮ (м. Одеса) внести зміни до актового запису запису про шлюб № 740 від 13 листопада 1993 року складеного Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: в графі «прізвище нареченої» вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Метою встановлення факту неправильності запису в актовому записі про шлюб є усунення розбіжностей у написанні дошлюбного прізвища заявниці. Заявниця посилалася на те, що у зв`язку з приведенням актового запису у відповідність до інших документів вона звернулася до Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак отримала відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб, оскільки станом на 10.03.2025 копія актового запису про народження №49 від 27.03.1973 [PERSON] , [INFO] , що складена виконавчим комітетом Канівської сільської ради депутатів трудящих Леовського району Молдавської РСР, та є основним документом, що підтверджує написання родового прізвища заявниці, від компетентних органів Республіки Молдова до відділу не надійшла. У зв`язку з вищенаведеним, заявниця звернулася до суду. Представник заявниці - адвокат Андрющенко А.В. подала до суду клопотання в якому просить провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заявника, вимоги заяви просить задовольнити (а.с.70-73). Заінтересована особа про розгляд справи повідомлена належним чином, свої пояснення щодо заяви не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у селі Канія, Мовського району, Молдавської РСР народилась « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). При перекладі з російської мови на українську мову у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано [PERSON] (а.с.18). 13 листопад 1993 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , при цьому у свідоцтві про шлюб її дошлюбне прізвище було вказано « [PERSON] » (а.с. 19). У зв`язку з приведенням актового запису у відповідність до інших документів, а саме у виправленні написання дошлюбного прізвища нареченої « [PERSON] » на « [PERSON] », заявниця звернулася до Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак отримала відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб, оскільки станом на 10.03.2025 копія актового запису про народження №49 від 27.03.1973 [PERSON] , [INFO] , що складена виконавчим комітетом Канівської сільської ради депутатів трудящих Леовського району Молдавської РСР, та є основним документом, що підтверджує написання родового прізвища заявниці, від компетентних органів Республіки Молдова до відділу не надійшла (а.с.27-29). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23). Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження №14-567цс18 Велика Палата Верховного Суду робить висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Також зазначає, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (частина перша статті 6 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" ). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил). Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 369/96/23, провадження № 61-7596св24). Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9, 11 постанови від 07 липня 1995 року № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники - щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих - особи, які входять до кола їх спадкоємців (пункт 3). В порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням), а також у разі запису усиновителів батьками усиновленого; при зміні прізвища одного з подружжя або дитини у зв`язку з розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним; якщо прізвище, ім`я та по батькові зазначені без урахування національних традицій; якщо при реєстрації народження дитини їй дане прізвище або ім`я без урахування бажання батьків або одного з них, а також у зв`язку зі зміною статі) (пункт 9). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану (пункт 11). У даній справі суд виходить з того, що чинним законодавством встановлено позасудовий порядок внесення змін до актового запису. Зокрема згідно п. 2.7. Правил на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому. Якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни, зберігається в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, то відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дня її отримання, надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану, яке в подальшому додається до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у відповідній справі. Копія актового запису цивільного стану направляється, якщо про необхідність її надіслання було зазначено у запиті. Реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав підтверджується відповідними легалізованими у встановленому порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану. Копії актових записів цивільного стану витребовуються від компетентних органів іноземних держав, з якими Україна уклала договори про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, у разі необхідності підтвердження певних даних. Пунктом 2.12 Правил визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України у випадках, передбачених цими Правилами, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2). Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо прізвище, власне ім`я та по батькові зазначено без урахування національних традицій, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) (підпункти 2.15.2, 2.15.9 пункту 2.15 розділу II Правил). Такий висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану (підпункт 2.13.3 пункту 2.13 розділу II Правил). Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема, особою, щодо якої складено актовий запис ( пункт 2.5 розділу II Правил). Згідно п.1.10 Правил питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії розглядається у строк, що не перевищує трьох місяців, з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану. За наявності поважних причин цей строк продовжується з письмового дозволу керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації (за місцем їх подання), але не більше ніж на три місяці. Як вказувалося вище, заявниця зверталася до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змі до актового запису про шлюб №740 від 13.11.1993 року, однак отримала висновок про відмову у внесенні таких змін до актового запису. З наявних матеріалів справи вбачається, що підставою для висновку про відмову від внесення змін до актового запису стало те, що у встановлений для розгляду заяви строк про внесення змін до актового запису про шлюб, до відділу від компетентних органів Республіки Молдова не надійшла копія актового запису про народження №49 від 27.03.1973 [PERSON] , [INFO] , що складена виконавчим комітетом Канівської сільської ради депутатів трудящих Леовського району Молдавської РСР, яка є основним документом, що підтверджує написання родового прізвища заявниці. Суд враховує висновок Верховного Суду, що суди не можуть підміняти собою державний орган, приймаючи рішення та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень (постанова від 24 вересня 2024 року у справі № 212/9100/21, провадження № 61-6660св24). Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану дійсно може бути рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Водночас судовий порядок застосовується лише тоді, коли заявник не має іншої можливості одержати документ, і законом не передбачено іншого позасудового порядку. Суд не може встановлювати факт неправильності запису та зобов`язувати вносити зміни, якщо орган державної реєстрації актів цивільного стану ще не розглядав це питання по суті. Заявник має довести, що не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови, які за своєю суттю в повній мірі виключають можливість певного органу видати такий документ (внести виправлення). Це є обов`язковою умовою для розгляду судом в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином саме лише закінчення строків, які встановленні нормативними актами для розгляду заяви та/або порушення строків вирішення заяви про внесення змін в актовий запис цивільного стану, без фактичного отримання усіх документів та їх оцінки компетентним органом на предмет їх відповідності та достатності для внесення змін, не може слугувати підставою для висновку про відсутність іншої можливості виправити допущену помилку у актовому записі. Крім того суд звертає увагу, що визначеною у заяві метою встановлення факту є приведення актового запису у відповідність до інших документів, однак за такої мети не можна вважати, що від встановлення такого факту залежатиме виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав заявниці. Впродовж тривалого часу існування помилки не перешкоджало виникненню, зміні або припиненню певних юридичних факті (іншого заявою та доданими доказами не доведено). Щодо посилань заявниці на практику Верховного Суду у справі №635/4947/20 від 17.02.2021 року, то слід звернути увагу, що в даній постанові вказувалося про можливість звернення з позовною заявою, у разі неможливості внести зміни у актовий запис з додатковою позовною вимогою про зобов`язання внести такі зміни. При цьому у справі №635/4947/20 підставою для відмови у внесенні змін відділом ДРАЦ стало відсутність документів як таких, а не відмова з підстав неотримання документів та закінчення строку розгляду заяви. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту неправильностей в актовому записі задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed