Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад обставин справи ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за договором № 45096-КС-002 про надання кредиту від 12.09.2022 у розмірі 15 922,29 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 3 770,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11 252,29 грн, прострочені платежі за комісією 900,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.09.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір № 45096-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 12.09.2022 направлено відповідачці пропозицію (Оферту) укласти Договір № 45096-КС-002 про надання кредиту, а відповідачка того ж дня прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 12.09.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір № 45096-КС-002 про надання кредиту, підписаний позичальницею одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № [NUMBER] , яку відповідачка вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Оскільки [PERSON] не виконала свої зобов?язання добровільно в повному обсязі, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 05.12.2025 в розмірі 15 922,29 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі 24.12.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відкрито спрощене позовне провадження й запропоновано відповідачці у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім?я [PERSON] платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] 02.02.2026 судом отримано інформацію від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на виконання ухвали суду від 24.12.2025, з підтверджуючими документами, а саме: лист № 20.1.0.0.0/7-251229/70973-БТ від 29.12.2025 про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та виписка за договором № б/н за період з 12.09.2022 по 02.01.2023 по рахунку [PERSON] від 29.12.2025. Представник позивача у судове засідання не з?явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення на 14.01.2026 та 05.02.2026 повернулися до суду із відміткою «вручено особисто». Відповідачка своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася. Відтак суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.09.2023 направило відповідачціпропозицію (Оферту) укласти Договір № 45096-КС-002 про надання кредиту, а остання того ж дня прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою (а.с. 26-33). Позивачем було направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8725 на номер телефону, який зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. 12.09.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 45096-КС-002про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 22-25). Відповідно до розділу 2 Договору позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн, на умовах визначених в договорі, а саме: строк кредитування становить 16 тижнів, термін дії договору до 02.01.2023, стандартна процентна ставка 2,0% за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 1,16691070% фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору, комісія за надання кредиту становить 900,00 гривень, комісія нараховується одноразово при видачі кредиту. Відповідачка, уклавши кредитний договір погодилася сплатити комісію, яка встановлена саме за надання кредиту в п. 2.5 договору № 45096-КС-002від 12.09.2022, яка є разовою та розмір якої є незмінним. Згідно з п. 4.2.3 Договору відповідачка зобов`язувалася повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі, передбачені Договором до закінчення строку (терміну) дії Договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов?язання за кредитним договором, передбачені п. 3.1, виконало 12.09.2022 та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 6 000,00 гривень шляхом їх перерахування на її банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою «TAC Pay» № 524121581 від 12.09.2022 (а.с. 35 на звороті) та випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором № б/н за період з 12.09.2022 по 02.01.2023 по рахунку [PERSON] від 29.12.2025 (а.с. 87 на звороті - 92). Зважаючи на ті обставини, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов?язання за кредитним договором, станом на 05.12.2025, згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] (а.с. 19 на звороті) утворилась заборгованість за Договором № 45096-КС-002 про надання кредиту в розмірі 15 922,29 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 3 770,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11 252,29 грн, прострочені платежі за комісією 900,00 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору № 45096-КС-002 про надання кредиту від 12.09.2022 (а.с. 22-25); копією пропозиції (оферти) та прийняття (акцепт) цієї пропозиції укласти договір№ 45096-КС-002 про надання кредиту (а.с. 26-33); які підписані відповідачкою, з використанням одноразового ідентифікатора; а також підтверджуються візуальною формою послідовності дій клієнта, складеною ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»(а.с. 34), копією паспорту споживчого кредиту (а.с. 20-21); розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 11-19); анкетою клієнта (а.с. 35); довідкою про стан заборгованості (а.с. 19 на звороті) та іншими матеріалами справи. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачкоюта відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов?язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов?язань перед позивачем за кредитним договором з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 13.02.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 45096-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, з введенням відповідачкою коду підтвердження UA-8725, який є одноразовим ідентифікатором, на підставі якого кредитор перерахував їй грошові кошти в сумі 6 000,00 грн на їїбанківську карту № [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи відповідачка зазначила адресу проживання, свої паспортні дані, РНОКПП, номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] . Часткову сплату тіла кредиту 28.10.2022 та 21.01.2023 в загальному розмірі 2 230,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд розцінює такі дії як конклюдентні, які підтверджують отримання кредиту відповідачкою. Отже, відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами даного договору та погодилася з ними. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що номер мобільного телефону та банківської карти, на які надсилалися одноразовий ідентифікатор та кредитні кошти, належать відповідачці. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення [PERSON] договору № 45096-КС-002 про надання кредиту від 12.09.2022, виконання кредитодавцем свого зобов?язання з надання грошових коштів (кредиту) позичальниці в розмірі і на умовах, передбачених відповідним договором, і його неналежне виконання відповідачкою. Щодо комісії, таке нарахування передбачено п. 2.5 договору, на що погодилася відповідачка підписуючи цей Договір, та відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» й принципу свободи договору, отже є правомірним. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитними коштами нараховувались до 02.01.2023, що відповідає строку кредитування та умовам договору № 45096-КС-002 про надання кредиту від 12.09.2022. Враховуючи те, що строк виконання зобов?язання [PERSON] настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи нею не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов?язку зі сплати заявленої заборгованості за договором № 45096-КС-002 від 12.09.2022, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 15 922,29 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 3 770,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11 252,29 грн, прострочені платежі за комісією 900,00 грн є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Згідно з платіжною інструкцією № 20088 від 09.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 10). Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати в сумі 2 422,40 гривень судового збору.

Outcome: approved