Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С» про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 травня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від даного шлюбу в них народились діти. У 2013 році подружжям було прийнято рішення розмістити торгівельний павільйон для здійснення підприємницької діяльності. [PERSON] звернувся до Червонослобідської сільської ради з заявою про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення, на підставі якої останніми затверджено паспорт прив`язки торгівельного павільйону. В подальшому у 2015 році сторонами було побудовано та облаштовано торгове приміщення з прибудовами, літнім майданчиком, навісом, сараями та замощенням. У позивача з відповідачем фінансова участь у будівництві та облаштуванні була рівнозначною. 12 липня 2018 року право власності на вищевказане торгове приміщення було зареєстроване за [PERSON] . В подальшому, сімейні стосунки між ними погіршились та шлюб перестав формально існувати.На день подання заяви ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. В подальшому позивачем встановлено, що передав торгове приміщення до статутного капіталу ТОВ «ПАРТИЗАН І С», керівником якого і є відповідач [PERSON] , що на думку позивача є ніщо інше як уникнення поділу спільного майна подружжя. Виходячи з вищевикладеного, оскільки торгове приміщення побудоване та облаштоване подружжям в період їх спільного проживання та шлюбних відносин, та виходячи з того, що вищевказане майно належить їм на праві спільної сумісної власності. А тому позивач просить визнати торгове приміщення загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачкою у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину торгового приміщення. Стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про місце, дату і час були повідомлені належним чином. Відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі. 16.04.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської областіпозовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.04.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області частково задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. 16.06.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання. 01.08.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення доказів. 04.08.2025 року від позивача [PERSON] надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання. 26.08.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заявапро відкладення підготовчого судового засідання. 07.10.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі. 06.10.2025 року від Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Мамедова Р. надійшло клопотання про ознайомлення із матеріалами справи для вирішення питання щодо вступу у дану справу. 07.10.2025 року від Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Мамедова Р. надійшла заява про вступ у справу. 07.10.2025 року суддею Черкаського районного суду Черкаської області Тептюком Є.П. задоволено клопотання прокурора та залучено до справи Черкаську окружну прокуратуру у якості третьої особи. 30.10.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд її раніше поданої заяви про зупинення провадження у справі, а про розгляд судового засідання без її участі. 30.10.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області провадження у справі зупинено. 27.11.2025 року від Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Мамедова Р. надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. 01.12.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області провадження у справі поновлено. 08.01.2026 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить задовольнити позовні вимоги та розглянути судове засідання призначене на 08.01.2026 року без її участі. 08.01.2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. 12.02.2026 року від прокурора Черкаської окружної прокуратури Святокума О.С. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі та даний позов просить залишити без задоволення. Встановлені судом обставини. 16 травня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим Центральним міським відділом ЗАГС м.Кривий Ріг від 16.05.1986 року, Актовий запис № 326. 12.07.2018 зареєстровано право власності [PERSON] на нерухоме майно: торгове приміщення А-1, прибудова а,а1, літній майданчик Б, навіс В, сарай Г, Д, замощення І, загальною площею 109,9 кв. м, за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1596535271249) на підставі договору про відшкодування плати за землю від 01.09.2015, технічного паспорту №02-05-07-18 від 05.07.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2024 №376066010. 17.10.2018 припинено право власності [PERSON] на це нерухоме майно та зареєстровано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кондаковою Н.В., та 17.10.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2024 №376066010. 23.08.2018 проведено державну реєстрацію створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С», про що внесено запис до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та кінцевим бенефіціаром якого є [PERSON] . Вказане товариство розташоване за адресою: [ADDRESS] . 29.05.2023 проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 7124989000:02:002:0428 площею 0,2451 га, за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: 02.11 земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), форма власності: інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, на підставі технічної документації ФОП [PERSON] із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області; вид обмеження у використанні земельної ділянки: прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах; водоохоронна зона, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6100283952023 від 29.05.2023. На земельній ділянці [NUMBER] площею 0,2451 га розташована нежитлова будівля кафе без правовстановлюючих документів, що підтверджує землевпорядник ФОП [PERSON] у розділі 12 пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. 27.07.2023 проведено державну реєстрацію права власності Червонослобідської сільської ради на земельну ділянку кадастровий номер 7124989000:02:002:0428, площею 0,2451 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2774043571249), номер відомостей про речове право 51203222, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2023 №355297700. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.04.2025 у справі № 925/7/25, яке набрало законної сили 01.10.2025 року, позов Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Червонослобідської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С» задоволено повністю. Усунено перешкоди державі в особі територіальної громади с. Червона Слобода в особі Червонослобідської сільської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності площею 0,2451 га кадастровий номер 7124989000:02:002:0428 та скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С» на самочинно збудоване нерухоме майно нежитлову будівлю загальною площею 109,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1596535271249, номер запису про право власності 28512769) з закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРТИЗАН І С» усунути перешкоди державі в особі територіальній громаді с. Червона Слобода в особі Червонослобідської сільської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності площею 0,2451 га кадастровий номер 7124989000:02:002:0428 звільнити земельну ділянку та знести (демонтувати) самочинно збудоване нерухоме майно нежитлову будівлю загальною площею 109,9 кв. м за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1596535271249, номер запису про право власності 28512769). З вказаного рішення вбачається, що спірне нерухоме майно - торгове приміщення загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнано самочинно збудованим, на даний час відповідача зобов`язано його знести (демонтувати) та реєстрація об`єкта скасована. Норми права, що підлягають застосуванню. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), встановлено, зокрема, рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 200/22329/14-ц зазначено, що «Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 18 Закону України "Про основи містобудування" реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі N 6-159цс15, і підстав для відступу від нього не вбачається». Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 16.06.2021 року по справі № 1008/339/12 зазначає - « Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13). За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проект або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). Необхідно зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи. Дослідивши надані докази в їх сукупності та повноті суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.04.2025 у справі № 925/7/25, яке набрало законної сили 01.10.2025 року спірне нерухоме майно - торгове приміщення загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є самочинно збудованим. На даний час відповідача ТОВ «Партизан І С» зобов`язано його знести (демонтувати). Реєстрація об`єкта скасована. Тобто вказаний об`єкт є сукупністю будівельних матеріалів, а не об`єктом нерухомого майна, на частини якого, позивач просить визнати за нею право власності, а тому суд не вбачає можливості визнати за позивачем право власності на частину вказаного об`єкту. З вимогою про визнання за нею права власності на частину будівельних матеріалів, які були використані при будівництві самочинно збудованого торгового приміщення загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивач до суду не зверталася, але не позбавлена звернутися з такою вимого в подальшому. Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed