Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила розірвати Договір довічного утримання (догляду) від п`ятого листопада дві тисячі двадцять четвертого року № 372 між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своєї позиції вказала, що 05 листопада 2024 року позивачкою, [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) з відповідачкою [PERSON] . За умовами вказаного вище договору позивачка передала у власність [PERSON] кв [ADDRESS] , що належить позивачці на підставі Договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року. Відповідач [PERSON] зобов`язувалась довічно утримувати, забезпечувати позивачку харчуванням, одягом, доглядом, доглядальником за потребою, придбання ліків, у випадках необхідності сплачувати витрати на операційне втручання у медичних закладах, необхідною допомогою в тому числі ритуальних послуг і поховання. Відповідачка не змогла належним чином виконувати свої обов`язки передбачені договором довічного утримання (догляду). Договір довічного утримання (догляду) було укладено 05.11.2024 року, а вже 20.02.2025 р. Позивачка та [PERSON] дійшли згоди про розірвання вказаного вище договору оскільки з усіх зобов`язань передбачених для набувача Договором остання частково виконував лише одне, а саме один раз на тиждень закупав для мене продукти харчування. Також [PERSON] сплатила комунальні платежі за три місяці за квартиру [ADDRESS] в якій вона проживала з моменту укладання Договору до 10.03.2025 р. коли вона повернула позивачці ключі. При цьому вона потребувала щоб позивачка повернула їй гроші за комунальні платежі які вона сплатила. [PERSON] також відмовилась оформлювати розірвання Договору у нотаріуса. З цих підстав я вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання вказаного вище Договору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 13.10.2025 відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 14.01.2026 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилась, від її представника надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без участі позивачки, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Відповідно до ст.748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Відповідно до ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ст. 755 ЦК України , договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України, правовим наслідком розірвання договору довічного утримання, у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на земельну ділянку у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладення договору, не пов`язано. Судом встановлено, що 05 листопада 2024 року позивачкою, [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) з відповідачкою [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимченко Т. В., зареєстрований у реєстрі № 370. За умовами вказаного вище договору позивачка передала у власність [PERSON] кв [ADDRESS] , що належить позивачці на підставі Договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року. Відповідач [PERSON] зобов`язувалась довічно утримувати, забезпечувати позивачку харчуванням, одягом, доглядом, доглядальником за потребою, придбання ліків, у випадках необхідності сплачувати витрати на операційне втручання у медичних закладах, необхідною допомогою в тому числі ритуальних послуг і поховання. (пункт 3 Договору). Частина друга статті 651 ЦК України визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до пункту 5 Договору, він може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчуджувача, у випадку невиконання набувачем своїх обов`язків. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України, не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору». При цьому, суд враховує, що відповідач в письмовій заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, чим підтвердила наявність підстав для розірвання договору та невиконання обов`язків, передбачених п. 3 Договору довічного утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав Відтак, зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання. При цьому суд зазначає, що позивачем не було в позовних вимогах зазначено про застосування наслідків розірвання Договору довічного утримання, тому суд не застосовує наслідків. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved