Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

24 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 21.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 652793529 (далі договір) у формі електронного документа. Договір про надання кредиту підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами правочину. За умовами укладеного між сторонами договору [PERSON] отримала кредит на суму 7678,80 грн на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язалась повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору, комісію. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти. 28.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/19. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № МВ-ТП/19 підписали реєстр прав вимоги №б/н від 28.01.2025, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №652793529. 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №28/0525-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу №28/0525-01 підписали реєстр прав вимоги № 1 від 28.05.2025 до договору факторингу №28/0525-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. 16.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 року за договором факторингу № 16/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13144,26 грн. Зазначає, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача від відповідача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 13144,26 грн, з яких: 7678,80 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2707,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2757,96 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Просить суд стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» 10386,30 грн заборгованості за кредитним договором № 652793529 від 21.10.2024 року та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Ухвалою суду від 05 січня 2026 року відкрито провадження за даною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 11:00 05 лютого 2026 року. До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову (а.с. 108). Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 106 зворот). Одночасно у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 05.02.2026 року через канцелярію суду подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, з сумою заборгованості погоджується. Просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю (а.с. 108-109). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується відповіддю Затурцівської сільської ради від 05.01.2026 року № 11/01-15 та копією паспорта № [NUMBER] від 13.11.2025 року (а.с. 101, 109). Судом встановлено, що 21.10.2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 652793529, згідно з яким кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7678,80 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора XGPG (а.с.2-21). Відповідно до умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит на суму 7678.80 грн (п. 2.1 договору), яка складається з двох частин: одна частина в розмірі 6399 видається позичальнику (чиста сума кредиту), інша - в розмірі 1279,80 грн утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 123 дні (п. 2.3 договору). У пункті 4.2 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 164,25 відсотків річних, що становить 0,45 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктом 4.3 договору визначено, що в день надання кредиту з суми кредиту позичальником утримується комісія за надання кредиту. Вартість комісії за надання кредиту 1279,80 грн. Загальна вартість кредиту складає 11779,95 грн (додаток 1 договору). Повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється один раз в місяць, що передбачено графіком платежів, що є невід`ємною частиною договору (п. 6.2 договору). Пунктом 5.1 передбачено, що кредит надається шляхом ініціювання кредитодавцем переказу грошових коштів на рахунок клієнта за реквізитами платіжної карки 5169-36ХХ-ХХХХ-7696. Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано також паспорт споживчого кредиту продукту «Тренд» до договору № 652793529 (а.с. 10). З заявки на отримання грошових коштів в кредит від 21 жовтня 2024 року вбачається, що [PERSON] , окрім своїх персональних даних, вказала карту № [NUMBER] (а. с. 26). З довідки ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" вбачається, що відповідачем було вчинено дії в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з метою акцепту оферти договору № 652793529 від 21.10.2024 року (сума 6399 грн, строк 123 дні, процентна ставка 164,25 відсотків річних) за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано на вказаний нею номер телефону, 21.10.2024 було збільшено суму кредиту на 1279 грн (а.с. 34). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 6399 грн на рахунок № [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення від 21 жовтня 2024 року (а. с. 44). Зазначене підтверджується також письмовими поясненнями та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про ініціювання платіжної операції щодо переказу кредитних коштів у сумі 6399 грн (а.с. 45, 46). 28.01.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/19. Сторони на виконання договору факторингу № МВ-ТП/19 підписали реєстр прав вимоги № Б/Н від 28.01.2025, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 13009,71 грн (а.с. 54-56, 57). 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 28/0525-01, на виконання якого останніми було підписано реєстр прав вимоги № 1 від 28.05.2025, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 13144,26 грн (а.с. 60-64, 65). 16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №652793529. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 року за договором факторингу № 16/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13144,26 грн (а.с. 68-73, 74-75, 76). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 28.01.2025 року заборгованість [PERSON] за договором від 21 жовтня 2024 року № 652793529 становила 7678,80 грн за тілом кредиту, 2572,95 грн за процентами, інші нарахування 2757,96 грн (а. с. 81-82). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №652793529 від 21.10.2024 року, заборгованість відповідача становить 13144,26 (а.с. 83). З виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.11.2025 року за кредитним договором №652793529 від 21.10.2024 року становить 13144,26 грн, з яких: 7678,80 грн - тіло кредиту, 2707,50 грн проценти, 2757,96 грн штрафні санкції (а. с. 84). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини та відповідні їм норми права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «Ейс» на підставі укладених договорів факторингу є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] , відповідно до умов кредитного договору №652793529 від 21.10.2024 року. Всупереч умовам укладеного з первісним кредитором кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання, отримані кошти в повному обсязі не повернула, суму нарахованих відсотків не сплатила. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору, ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попередніх кредиторів. Згідно з наданими позивачем розрахунками, заборгованість відповідача за вказаним договором №652793529 від 21.10.2024 року становить 13144,26 грн, з яких: 7678,80 грн за тілом кредиту, 2707,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом, 2757,96 грн заборгованість за штрафними санкціями. Разом з тим, суд бере до уваги, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №652793529 від 21.10.2024 року в сумі 10386,30 грн. Відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, погодилася з сумою заборгованості, про що подала відповідну заяву (а.с. 108). Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №652793529 від 21.10.2024 року в заявленому розмірі 10386,30 грн. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс»; додаткову угоду №25771010161 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року; акт прийому передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 ) від 25.11.2025 року, з якого вбачаються перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви, 2 год., 5000 грн; вивчення матеріалів справи, 2 год. 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, 1 год., 500 грн; підготовка та подача клопотання про витребування інформації щодо зарахування коштів на рахунок позичальника, 1 год., 500 грн, а всього 7000 грн (а.с. 85-90). Відповідач у своїй заяві про визнання позову від 05.02.2026 року зазначила, що витрати на правничу допомогу, які просить стягнути позивач, є неспівмірними, просила їх зменшити. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, містить 6 аркушів, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (є малозначною), ціну позову, обсяг наданих послуг (вивчення матеріалів та складення позовної заяви), вимоги співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення частково, заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу слід зменшити до 3500 грн та стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved