Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» Гурський Герман Юрійович звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року у розмірі 18633,75 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, посилаючись на таке. 04 січня 2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3616204255-570228 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав в особистому кабінеті як банківська картка, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року. Однак Відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача, за Договором № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року, утворилась заборгованість 18633,75 гривень. Відповідач, не погодившись у позовними вимогами 01 грудня 2025 року надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні вимог Позивача щодо стягнення процентів у сумі 12383,75 гривень або, у разі часткового задоволення позову, зменшити розмір процентів до мінімально можливого, з урахуванням вимог ст. 551 ЦК України, принципів справедливості та пропорційності; відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,0 гривень або, у разі визнання судом необхідності їх часткового відшкодування, зменшити суму витрат до мінімального розумного розміру (500-1000 гривень); у разі часткового задоволення Позову, зменшити суму судового збору до тої суми, яка буде справедливою на думку суду, посилаючись на таке. Проценти можуть нараховуватися лише в межах строку кредиту. Строк дії кредиту за договором становив 14 днів. Після закінчення строку кредиту кредитор може вимагати лише 3% річних та інфляційні втрати, якщо такі заявлені, але не має права нараховувати договірні проценти. У зв`язку з цим проценти, нараховані Позивачем після спливу 14-денного строку, є незаконними та не підлягають стягненню. Добова ставка 2,2% на добу (понад 800% річних) не може вважатися платою за кредит, а фактично є каральною санкцією, тобто неустойкою. Пролонгація строку кредиту Позивачем не доведена. Нарахування процентів у розмірі, що перевищує тіло кредиту, є несправделивим і порушує права споживача. Розрахунок заборгованості є неналежним доказом. На виконання ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси АТ «ТАСКОМБАНК» надали таку інформацію. [PERSON] станом на 20 листопада 2025 в АТ «ТАСКОМБАНК» закрито рахунок № [NUMBER] у гривнях. Документи, що підтверджують відкриття в АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] рахунку. Рух коштів по рахунку у гривнях за період з 03 січня 2022 року по 05 січня 2022 року. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» Гурський Герман Юрійович у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 04 січня 2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3616204255-570228 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Однак Відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача за Договором № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року утворилась заборгованість. Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі - Правила) визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. На офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (https://koshelok.ua/ru/yuridicheskayainformacziya/) у вільному доступі для всіх клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення. Крім того на веб-сайті ТОВ «КОШЕЛЬОК» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Відповідно до правил надання кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частиною 3 статті 11 Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 1667, для підписання кредитного договору № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта, щодо укладення електронного Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3616204255-570228 від 04 січня 2022 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті кредитодавця, яка знаходиться в додатках до даного позову. Відповідно до вищенаведеного, обґрунтованим є висновок, що без отримання SMS- повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачеві. Відповідно до умов Кредитного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: - сума кредиту, становить 6250,00 гривень ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 14 днів ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків). Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 18 січня 2022 року до 17 квітня 2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 6250,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку, зазначену відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті. Факт отримання кредитних коштів відповідачем суд вважає доведеним та таким, що не заперечується сторонами. Відповідно до умов договору, початковий строк кредитування становив 14 днів, протягом яких застосовувалася дисконтна процентна ставка у розмірі 0,01 % на добу. Крім того, умовами договору (п. 3.6-3.7) передбачено продовження строку користування кредитом на 90 днів із застосуванням базової процентної ставки у розмірі 2,2 % на добу. Разом з тим, вирішуючи питання щодо правомірності та розміру заявлених до стягнення процентів, суд виходить з такого. Відповідач є споживачем фінансових послуг, а отже на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування» та принципи захисту слабшої сторони договору. Суд враховує, що процентна ставка у розмірі 2,2 % на добу еквівалентна понад 800 % річних, що значно перевищує середньоринкові показники та призводить до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків сторін. Нарахування процентів у такому розмірі за продовжений строк користування кредитом фактично призводить до стягнення з відповідача суми, яка більш ніж удвічі перевищує тіло кредиту, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленими Цивільному кодексі України. Суд також враховує, що продовження строку кредитування відбулося без вчинення відповідачем активних дій, а автоматична пролонгація договору у споживчих правовідносинах підлягає особливо ретельній оцінці на предмет дотримання балансу інтересів сторін. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума процентів у повному обсязі є надмірною та такою, що не відповідає правовій природі плати за користування кредитом, а фактично виконує каральну функцію. Суд приходить до висновку про наявність підстав для: стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 6250,00 гривень; стягнення процентів за користування кредитом у межах початкового строку кредитування (14 днів) за дисконтною процентною ставкою 0,01 % на добу у розмірі 8,75 гривень (6250,00 гривень ? 0,01 % ? 14 днів); часткового стягнення процентів за продовжений строк користування кредитом, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та пропорційності, у зменшеному судом розмірі 4125,00 гривень , що відповідає нарахуванню процентів за 30 днів користування кредитом за ставкою 2,2 % на добу (6250,00 грн ? 2,2 % ? 30 днів); відмови у стягненні решти заявлених процентів у сумі 8250,00 гривень, як таких, що є неспівмірними наслідкам порушення зобов`язання та фактично виконують каральну, а не компенсаційну функцію. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі в сумі 1349,28 гривень. Розрахунок: позовні вимоги - 18633,75 грн, задоволено - 10383,75 грн, тобто у розмірі 55,7 % (10383,75 х 100 : 18633,75). Судовий збір - 804,23 грн (2422,40 х 55,7 % :100). Згідно з частинами 2-3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення їх розміру учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як доказ понесення витрат представник позивача додав до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року; додаток до договору про надання правової допомоги від 12лютого 2025 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506 від 29 травня 2019 року. Загальна вартість правничої допомоги становить 10?000,00 гривень. Однак, суд зазначає, що реальність витрат підтверджена лише частково. Адвокат не брав участі у судових засіданнях, участь у справі мала переважно формальний характер, що свідчить про невисоку складність справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 грудня 2021 року у справі №?922/2604/20 наголошує, що суди повинні оцінювати обґрунтованість, реальність і співмірність витрат на правничу допомогу, а також перевіряти підтвердження фактичного понесення витрат. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим та справедливим часткове задоволення вимог щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial