Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява, в якій заявниця посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] . Після її смерті заявниця у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. від 21.07.2025 року у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки не підтверджено родинний зв`язок із померлою. Так, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , в графі мати вказано [PERSON] , [INFO] , в графі батько [PERSON] , [INFO] . 26.08.1995 року заявниця уклала шлюб із [PERSON] . В свідоцтві про укладення шлюбу її дівоче прізвище було зазначено як [PERSON] . В свідоцтві про укладення шлюбу її батьками, дані про батька зазначено як « [PERSON] , 1947 года роджения», дані про матір « [PERSON] , 1949 года рождения». Після реєстрацію шлюбу прізвища чоловіка та дружини « [PERSON] ». В свідоцтві про смерть її батька прізвище останнього вказано як «М??ясоед». Згідно угоди про розподіл спадкового майна від 09.06.2003 року після смерті її бабусі [PERSON] , спадкоємцями в рівних частках були [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.09.2003 року після померлої [PERSON] спадкоємцями майна зазначено [PERSON] та її доньку [PERSON] . В трудовій книжці матері дівоче прізвище [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.1970 року змінено на « [PERSON] ». Відповідно до довідки №687 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , уповноваженим власником зазначена [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності « [PERSON] » та членам її сім`ї « [PERSON] ». Згідно довідки (експертного висновку) відділу іноземних перекладів Дніпропетровської торгово-промислової палати від 21.08.2025 року прізвище Мясоед російською мовою, М?ясоід, Мясоїд та Мясоєд українською мовою, є ідентичними. Російське загальне ім`я Мясоед перекладається на українську М`ясоїд. Розбіжність виникла через різні неграмотні варіанти написання прізвища українською мовою у документах. Посилаючись на вказані обставини, з метою одержання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, заявниця просила встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 04.09.2025 року заяву було залишено без руху. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 07.10.2025 року заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті. В призначене на 05.02.2026 року судове засідання заявник та заінтересовані особи, їх представники не з`явились. Представник заявниці в поданій заяві просила розглядати справу за її відсутності та задовольнити заяву. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. в наданій заяві просила розглядати справу за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Представник Дніпровської міської ради в наданій заяви також просив розглядати справу без його участі та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства. Інша заінтересована особа - [PERSON] , в поданій заяві просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити заяву [PERSON] . З урахуванням поданих сторонами заяв та положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності останніх, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті останньої до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. 07.04.2025 року звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №26/2025. В подальшому [PERSON] до нотаріуса було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] та на частину житлового будинку [ADDRESS] , після померлої матері [PERSON] . Постановою нотаріуса від 21.07.2025 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зі змісту якої вбачається, що підставою такої відмови стали розбіжності у наявних в матеріалах справи документах щодо прізвища померлого спадкодавця, які б підтверджували родинний зв`язок померлої із заявницею. Згідно долучених до розглядаємої заяви документів вбачається наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.07.1970 року, вбачається, що 04.07.1970 року в Будинку щастя Жовтневого району м.Дніпропетровська за актовим записом №1564 зареєстрували шлюб « [PERSON] , 1947 года рождения» та « [PERSON] , 1949 года рождения». Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » (в свідоцтві [PERSON] останніх зазначено російською мовою). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00052303681 від 09.07.2025 року, у відомостях про народження заявниці [PERSON] , [INFO] , в графі мати вказано [PERSON] , [INFO] , в графі батько [PERSON] , [INFO] . 26.08.1995 року заявниця уклала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу обрала прізвище чоловіка [PERSON] . В свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.1995 року її дівоче прізвище було зазначено як М?ясоід. В свідоцтві про смерть батька заявниці серії [NUMBER] його [PERSON] вказано як « [PERSON] ». В свідоцтві про смерть матері заявниці серії [NUMBER] її П.І.Б. вказано як ( [PERSON] ». Згідно угоди про розподіл спадкового майна, посвідченої 09.06.2003 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-2980, після смерті [PERSON] , спадкоємцями в рівних частках визначено сина померлої [PERSON] та доньку [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2003 року після померлої [PERSON] спадкоємцями майна зазначено сина [PERSON] та доньку [PERSON] . В трудовій книжці від 10.08.1968 року остання заповнена на ім`я « [PERSON] » (заповнена російською мовою) та міститься запис про зміну прізвища на « [PERSON] » (російською мовою) на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.1970 року. Відповідно до довідки №687 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , уповноваженим власником зазначена [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1997 року посвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності « [PERSON] » та членам її сім`ї « [PERSON] » ( [PERSON] співвласників в свідоцтві зазначені російською мовою). У довідці департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 07.04.2025 року вказано, що на день смерті [PERSON] остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки (експертного висновку) відділу іноземних перекладів Дніпропетровської торгово-промислової палати від 21.08.2025 року зазначено, що прізвище [PERSON] російською мовою, зокрема у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , виданому 04.07.1970 року, у свідоцтві про право власності на житло від 04.11.1997 року; М?ясоід українською мовою, зокрема, у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , Мясоїд у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] та Мясоєд у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану №00052303681 від 09.07.2025 року, є ідентичними. Російське загальне ім`я Мясоед перекладається на українську М`ясоїд. Розбіжність виникла через різні неграмотні варіанти написання прізвища українською мовою у документах. Дослідивши зазначені вище письмові докази, суд враховує, що останні в своїй сукупності в повній мірі підтверджують факт родинних відносин заявниці із померлою [PERSON] , як доньки та матері. Таким чином, оскільки розбіжності у зазначених вище документах в написанні прізвищ перешкоджають заявниці в реалізації її прав на оформлення спадщини після смерті матері, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved