Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 16.12.2022 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн; тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 40,8%; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачкою підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного Договору відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 07/26, тип - Універсальна GOLD. 20.04.2023 відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт Кредиту. 20.04.2023 відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 12,0%. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 01.08.2024 має заборгованість у розмірі 34 881,22 грн, яка складається із: 32 883,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 997,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідачка за первісним, позивачка за зустрічним позовами [PERSON] подала до суду зустрічний позов. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 02.01.2023 близько 13:50 год невстановлена особа, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів на суму 34 520 грн. із кредитної картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , чим спричинила їй матеріальну шкоду на вище вказану суму. Зазначає, що не отримувала кредитних коштів на суму 34 520 грн. 02.01.2023. 02.01.2023 о 13:50 год їй прийшла смс від АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відбулося зняття кредитних коштів на Інтернет-магазин SoGoodStore з її кредитної картки в сумі 34 520 грн. зателефонувала на «гарячу лінію» АТ КБ «Приватбанк» і повідомляла, що хтось зняв кошти з її Приват24 з її кредитної картки. Одразу працівником банку було заблоковано кредитну картку. Вказаний переказ Осадець О.М. не проводила та будь-кого на його здійснення вона не уповноважувала, не передавала мобільний телефон та паролі входу до веб-сайту Приват24, паспорт не губила. 02.01.2023 відповідачка в «Приват24» подавала заяву про повернення коштів, де їй прийшла відповідь що обробка заявки бути проводитись від 45 до 120 днів. Пізніше [PERSON] звернулась до Відділу поліції №2 Кам`янець-Подільського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку із чим просить суд скасувати нараховану АТ КБ «Приватбанк» за період з 02.01.2023 по день ухвалення рішення по належній [PERSON] кредитній картці № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за договором №б/н від 16.12.2022 заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості в розмірі 34881,22 грн несанкціонованих транзакцій та процентів, нарахованих на 34 520 грн суми несанкціонованої транзакції. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовами [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Будь-яких пояснень до суду не надсилав. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі - суд) від 29.08.2024 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17.12.2024 зустрічний позов прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 12.02.2025 у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовами [PERSON] 14.05.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовами АТ КБ «Приватбанк» адвокат Вонсович О.А. в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала. Вказала, що [PERSON] підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та отримала кредитну картку. Банком визначено умови кредитування, графік платежів. банк відкрив кредитний ліміт та встановив відповідачці кредитний ліміт. Пізніше відповідачка підписала ще одну заяву та додаткову угоду, якою змінила умови кредитування. Додатковою угодою встановлений новий порядок виконання договору. Тривалий час [PERSON] вносила щомісячні платежі, виконувала умови кредитного договору. Заборгованість у відповідачки виникла шляхом сплати платежу в інтернет магазині, нею введені всі дані та підтверджені паролем, який був надісланий на її номер телефону. У зв`язку із невиконанням умов договору банк звернувся до суду та отримав зустрічний позов. Щодо зустрічного позову вказала, що неналежний спосіб захисту подання зустрічного позову, оскільки такий має вирішуватись у рамках первісного позову кредитора. Вимога зустрічного позову про скасування нарахованої заборгованості є неналежною, належним способом захисту є відновлення залишку коштів на рахунку. Також банк не є належним відповідачем, бо кошти перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця. Дані у відповідачки не викрадали, картку не губила, з першого разу персональні дані та пароль введені нею правильно, банк відповідачка повідомила вже після здійснення трансакцій. Представник відповідачки за первісним, позивачки за зустрічним позовами адвокат Наталюк Н.М. проти задоволення первісного позову заперечував. Вказав, що [PERSON] не сприяла втраті коштів, за декілька хвилин після зняття коштів з ї рахунку вона повідомила банк, а банк у свою чергу не захистив клієнта від протиправних дій третіх осіб. Банк погодився, що була трансакція і підтвердив 01.04.2023, що заявка відповідачки про повернення коштів була успішно оброблена і кошти будуть повернені. Зустрічний позов підтримав та просив задовольнити. Вказав, що службовою перевіркою встановлено, що вхід був здійснений з девайсів у смт. Гусятин, де клієнтка не була, а також збігається ip-адреса. Банк хоче перекласти обов`язок захисту на клієнта. Також представник відповідачки за первісним, позивачки за зустрічним позовами адвокат Наталюк Н.М. надіслав відзив на позов, в якому зазначає, що 02.01.2023 близько 13 год 50 хв невстановлена особа, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів на суму 34 520 грн із кредитної картки №4149629359329737, яка належить [PERSON] , чим спричинила їй матеріальну шкоду на вище вказану суму. Відповідачка зазначає, що не отримувала кредитних коштів на суму 34 520 грн. 02.01.2023. Відповідачка неодноразово звертався до кредитора та повідомляла, що кошти стягненні шахрайським способом, однак відповідач не вбачає можливим припинити нарахування за договором. Враховуючи дані обставини, у відповідачки виникла заборгованість по несплаті кредиту і відсотків, що вона повинна сплачувати дану заборгованість оскільки вона не застрахувала кредитну картку, тому банк не може списати цю заборгованість. Тому, просить суд у цивільному позові АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, при вирішенні позовів виходить із наступного. Судом встановлено, що 16.12.2022 [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк», де підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою передбачено основні умови кредитування. Пунктами 1.2.-1.4. Договору визначено: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією. Процентна ставка, відсотків річних: 40,8%. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.п.1.5., 2.1.1.2.12. Договору). На підставі укладеного Договору [PERSON] отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/26, тип - Універсальна GOLD. 20.04.2023 [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт Кредиту. 20.04.2023 відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023. Відповідно до п.1. Додаткової угоди сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п.1.1., 1.2.). Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п.1.2., 1.3. Договору). Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. Згідно з п.2. Додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. За розрахунком банку станом на 01.08.2024 виникла заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2022 у розмірі 34 881,22 грн, яка складається з: 32 883,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 997,46 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Службовою перевіркою АТ КБ «Приватбанк» щодо шахрайських дій відносно клієнта [PERSON] від 21.01.2025 №ZAKL-2024/1-8447739 встановлено, що 02.01.2023 зафіксовано вхід в акаунт клієнта з іншого пристрою моделі SM-G960N|SAMSUNG з ІР адреси: [NUMBER] , login [NUMBER] . Авторизація в Приват24 з пристрою відбувалася без зміни пароля (додаток 1). Фінансовий номер телефону до проведення даної операції не змінювався, геопозиції входу з такого пристрою відсутні. Дані по авторизаціях за 02.01.2023 детальніше описано в файлі логів входу в Приват24 клієнта. На підставі вищевказаних матеріалів перевірки, списання грошових коштів з картки [NUMBER] клієнта [PERSON] відбулося на платіжній платформі liqpay.ua, термінал I01101H9, процесінг "ПриватБанку" за допомогою технологія 3D-Secure (введенням ОТП паролю для підтвердження фінансової операції). Вхід в додаток Приват24 клієнта було здійснено без зміни пароля до акаунта. Крім того, розголошення паролю входу в Приват24 підтверджується даними ПК "Адмін. панель Приват24", згідно якого зміни паролю до здійснення переказу не відбувалося, тобто вхід у Приват24 було здійснено з використанням паролю, який було встановлено клієнтом. Також клієнтом було розголошено канал підтвердження авторизації в Приват 24 пін код до карти 5168745612049038. Враховуючи результати проведеної перевірки можна зробити висновок, що відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки [PERSON] , відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до карток, наявність входу в акаунт Приват24 клієнтки з іншого пристрою та не закриття такої сесії в додатку , введення реквізитів платіжної карти з зазначенням CVV та з подальшим підтвердженням оспорюваного платежу шляхом введення ОТП пароля. який направлявся на фінансовий номер клієнта та не міг бути відомий будь-яким стороннім особам, свідчать про те, що особа, яка здійснювала дані дії повністю володіла конфіденційною інформацією щодо логіну та паролю входу в акаунт Приват24, щодо карткового рахунку ( номеру картки [NUMBER] та ПІН-коду до неї , реквізитів карти 4149629359329737 з CVV кодом), щодо ОТП пароля який направлявся на номер телефону клієнти [PERSON] [NUMBER] Такими даними може володіти сама клієнтка, а також сторонні особи, яким клієнтка як добровільно, так і з необережності могла повідомити вказану інформацію, що входить в зону відповідальності клієнтки. Без передачі даних ОТП пароля які надходили на мобільний телефон клієнта для підтвердженням платежу та без передачі даних щодо пін коду картки, здійснення спірного платежу було б неможливим, навіть у випадку обізнаності інших осіб щодо паролю входу в її акаунт Приват24 . З виписки за договором №б/н за період з 01.01.2023-01.08.2024 за карткою [NUMBER] [PERSON] вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштамита 02.01.2023 здійснено списання коштів у розмірі 34 520 грн - оплата в інтернет-магазині SoGoodStore ID платежу 2180122684. Як вбачається із відповіді Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №43947-2025 від 13.03.2025 у провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023242000000225 від 08.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2023 близько 13 год 50 хв, невстановлена особа невідомим способом, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 34 520 грн із кредитної картки №4149629359329737, яка належить [PERSON] , чим завдала останній матеріальних збитків. Наразі триває повне та всебічне досудове розслідування вказаного кримінального провадження. На даний час не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Вказане підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] від 08.02.2023 та копією протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 08.02.2025в якому остання зазначила, що фінансові операції не здійснювала, персональні дані своєї картки нікому не надавала, за посиланнями не переходила, жодних підтверджень не надавала. Після отриманого сповіщення відразу створила заявку у Приватбанк щодо повернення коштів та звернулась до відділення банку. У листі ПАТ «Київстар» № 2991/з/КТ від 27.02.2025 зазначено, що згідно з даними, наданими відповідальним структурним підрозділом Компанії, електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру [NUMBER] станом на 02.01.2023 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації відповідно до "Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг" та за жодною особою номер зареєстрований не був. Перевипуску чи здійснення заміни сім-карти з номером +38097-349-98- 43 протягом доби 02.01.2023 року не зафіксовано. 02.01.2023 СІМ карта з номером [NUMBER] використовувалась у мобільному обладнанні із серійним номером ІМЕІ [NUMBER] . Під час користування електронними комунікаційними послугами 02.01.2023 року мобільне обладнання із СІМ картою +38097-349-98-43 перебувало в зоні дії базових станцій, які розташовані за адресою Тернопільська область, смт. Гусятин, вежа ЦПМ-2. Згідно з листом ПАТ «Київстар» №11622/з/Кт від 29.07.2025 електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру [NUMBER] станом на 02.01.2023 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно) та за жодною особою зареєстрований не був. Також зазначено інформацію про вхідні/вихідні дзвінки та SMS-повідомлення по телефонному номеру [NUMBER] , які були зафіксовані ПАТ «Київстар» протягом доби. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч.1 ст.1071 ЦК України). Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.п. 1, 8, 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2155-VIII): автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних; електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; засіб електронної ідентифікації - носій інформації, який містить ідентифікаційні дані особи і використовується для автентифікації особи під час надання та/або отримання електронних послуг. Згідно з ч.1 ст.17 Закону №2155-VIII електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про платіжні послуги» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) (далі - Закон №1591-IX) порядок виконання операцій з використанням наданих користувачу платіжних інструментів та обмеження щодо таких операцій визначаються договором між надавачем платіжних послуг та користувачем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно ч.1 ст.67 Закону №1591-IX надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання. За змістом ч.ч.1-5 ст.68 Закону №1591-IX: електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів; надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; ініціювання дистанційної платіжної операції; будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій); надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації; для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. Згідно з ч.1 ст.86 Закону №1591-IX надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 затверджено Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів (далі - Положення № 164), яким встановлені загальні вимоги Національного банку до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням. Згідно з п.п.1 п.3 Положення № 164 автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача та/або належність користувачу певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача. Платіжний інструмент може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, потрібну для ініціювання платіжної операції. Платіжний інструмент, за допомогою якого можна ініціювати платіжну операцію, має давати змогу ідентифікувати емітента. Платіжний інструмент (крім передплаченого платіжного інструменту), за допомогою якого можна ініціювати платіжну операцію, має бути персоналізований емітентом (п.23 Положення №164). Згідно з п.103 Положення № 164 платіжні інструменти використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків та/або електронних гаманців, відкритих у надавачів платіжних послуг відповідно до законодавства України. Згідно з п.п.138, 139 Положення № 164 емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту; повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту; реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення. Емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі з користувачем. Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом (п.140 Положення №164). Відповідно до п.п.141, 146 Положення № 164 емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 зазначив, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Встановлено, що [PERSON] є користувачем банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» через застосунок «Приват24». Згідно з матеріалами службової перевірки щодо шахрайських дій відносно клієнта [PERSON] від 21.01.2025 №ZAKL-2024/1-8447739 встановлено, що в ході аналізу хроніки авторизацій в Приват 24 клієнта [PERSON] за 02.01.2023 встановлено вхід з іншого девайса моделі SM-G960N|SAMSUNG 02.01.2023 о 13:50:45. А також вхід для клієнта о 13:52:13 з девайсу моделі SM-A505FN|SAMSUNG. 02.01.2023 зафіксовано вхід в акаунт клієнта з іншого пристрою моделі SM-G960N|SAMSUNG з ІР адреси: [NUMBER] , login [NUMBER] . Авторизація в Приват24 з пристрою відбувалася без зміни пароля. Фінансовий номер телефону до проведення даної операції не змінювався, геопозиції входу з такого пристрою відсутні. Дані по авторизаціям за 02.01.2023 детальніше описано в файлі логів входу в Приват24 клієнта. «Приват24» з нетипового девайсу ONEPLUS A5000|ONEPLUS без зміни логіна та пароля. Згідно відповіді ПАТ «Київстар» №2991/з/КТ від 27.02.2025 зазначається, що підчас користування електронними комунікаційними послугами 02.01.2023 мобільне обладнання із СІМ картою [NUMBER] перебувало в зоні дії базових станцій, які розташовані за адресою Тернопільська область, смт. Гусятин, вежа ЦПМ-2. Під час допиту як потерпілої в ході досудового розслідування [PERSON] пояснила, що 02.01.2023 перебувала за місцем проживання (як зазначено в протоколі допиту потерпілого: [ADDRESS] ) фінансові операції не здійснювала, персональні дані своєї картки нікому не надавала, за посиланнями не переходила, жодних підтверджень не надавала. Після отриманого сповіщення відразу створила заявку у Приватбанк щодо повернення коштів та звернулась до відділення банку. Таким чином, спірна платіжна операція була ініційована не [PERSON] , а третіми особами, про що свідчить вхід до її акаунту з нетипового пристрою 02.01.2023 о 13:50:45. Банк не довів того, що відповідачка власними діями виконала платіжну операцію з перерахування коштів у розмірі 34 520 грн зі свого карткового рахунку. При цьому обставин, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу виконати платіжну операцію від її імені з використанням електронного платіжного засобу, не встановлено. Як вбачається з виписки за договором №б/н від 15.12.2022, відповідачка до 02.01.2023 не мала заборгованості по вказаному кредитному рахунку, а заборгованість у розмірі 34 881,22 грн виникла вже 02.01.2023. Також позивачем за первісним позовом не доведено факту користування відповідачкою спірними грошовими коштами по її кредитному рахунку, якими заволоділи треті особи без підтвердження факту сприяння їм у цьому, а отже, і немає підстав стягнення з відповідачки вказаних коштів. Водночас судом встановлено факт звернення відповідачки до банку з повідомленням про несанкціоноване ним вчинення та скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Отже наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідачки була відсутня воля на вчинення такого перерахування. Суд також бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постановах Верховного Суду від 13.06.2022 у справі №587/586/21, від 24.01.2024 у справі № 758/14517/18 зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 03.07.2019 у справі №537/3312/16-ц, від 09.07.2025 у справі №489/4939/23, від 05.11.2025 у справі №588/783/23. Враховуючи вищенаведене, позивачем АТ КБ «Приватбанк» не підтверджено належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що відповідачка, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 02.01.2023 щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів. Саме після здійснення зазначеної трансакції на перерахування коштів у розмірі 34 520 грн. з карткового рахунку [PERSON] в подальшому нараховувались і відсотки, заборгованість по яким просить стягнути позивач за первісним позовом. Інших витрат з даного карткового рахунку згідно наданої виписки не здійснювалось. Враховуючи недоведеність обставини використання коштів як тіла кредиту за вказаною трансакцією самою відповідачкою за первісним позовом, тому й відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по нарахованих відсотках на цю суму. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо твердження позивача за первісним позовом про те, що відповідачка, сплачуючи кошти: 26.02.2023 - 25,84 грн, 07.03.2023 - 1996 грн, 07.04.2023 - 10 грн, 16.04.2023 - 1000 грн, 27.05.2023 - 350 грн, 30.06.2023 - 350 грн, 26.07.2023 - 350 грн, 29.08.2023 - 350 грн, 19.10.2023 - 398 грн, 25.10.2023 - 302 грн, 24.11.2023 - 498 грн, 22.12.2023 - 548 грн, 16.01.2024 - 518 грн, 09.02.2024 - 518 грн, 22.03.2024 - 518 грн, цим фактично визнала заборгованість та відповідно її поведінка є суперечливою, суд не погоджується з обґрунтованістю такого. Як зазначено вище, відповідачка звернулась як до банку з повідомленням про несанкціоноване зняття коштів, так і до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. З наведеної вище відповіді Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №43947-2025 від 13.03.2025 вбачається, що досудове розслідування триває, на даний час не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Дійсно 20.04.2023 [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування, підписала Паспорт Кредиту, підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023. В п.3 Додаткової угоди №SAMDN42000009432409_01 до Кредитного договору від 20.04.2023 зазначено, що сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором становить -35 705,01 грн, із них: основна сума боргу за кредитом в сумі 32 883,76 грн; нараховані, несплачені проценти за користування кредитом, в сумі 2 821,25 грн. При цьому сторони узгодили, що розмір основної суми боргу та нарахованих процентів може відрізнятися від зазначених в цьому пункті у випадку здійснення Клієнтом операції (операцій) за рахунком в день укладення цієї Додаткової угоди. В той же час дії з подальшого користування послугами банку, часткової сплати коштів не є такими, що підтверджують волевиявлення на перерахування 02.01.2023 коштів у розмірі 34 520 грн, тим більше за наявності зазначеного кримінального провадження. Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає про таке. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та скасування заборгованості по несанкціонованих транзакціях обрала спосіб захисту шляхом скасування заборгованості по несанкціонованих транзакціях. Частиною 1 ст.2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі №925/642/19). Як зазначає Верховний Суд у постанові від 16.07.2025 у справі №638/3305/21 якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то боржник має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Згідно з постановою Верховного Судувід 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. Як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» уже ініціював судовий процес про стягнення заборгованості, звернувшись 20.08.2024 з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 34 881,22 грн. Отже наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідачки коштів, про що зазначалась у первісному позові та вирішено судом. Враховуючи вищенаведене зустрічний позов задоволенню не підлягає. Підстави для стягнення судового збору відсутні.

Outcome: dismissed