Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя залишила на ім`я позивача заповіт, яким заповіла належне їй майно. Відповідно після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу майна якої увійшов - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що правовстановлюючий документ на вказаний вище житловий будинок - свідоцтво № [NUMBER] видане на домоволодіння, яке належало до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Враховуючи те, що позивач бажає оформити спадщину за заповітом та не має можливості реалізувати свої права, наведене послугувало підставою для звернення до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 29.10.2025 розгляд зазначеної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Врублевської Ю.В. матеріали спадкової справи № 25/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 07.11.2025 від Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшов лист № 07-11/2848 від 06.11.2025 у якому зазначено, що ознайомившись із позовною заявою та додатками до неї Турбівська селищна рада, як відповідач, позбавлена можливості зазначити свою правову позицію, оскільки ні в позовній заяві, ні в додатках до неї, не зазначено коло спадкоємців. 12.11.2025 від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Врублевської Ю.В. надійшли витребувані судом документи. 24.11.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача - адвоката Петришиної І.А. та витребувано: - у Липовецькій державній нотаріальній конторі інформацію (за наявності заведену спадкову справу) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] ; - у Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (раніше Новоприлуцька селищна рада) погосподарську книгу на домогосподарство [ADDRESS] , головою домогосподарства записана [PERSON] , 1944 року народження, за 1991-1995 р.р. 03.12.2025 від Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшли витребувані судом документи. 05.12.2025 Липовецькою державною нотаріальною конторою повідомлено суд про те, що спадкові справи до 2005 року включно передані до Державного нотаріального архіву Вінницької області. 23.12.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача - адвоката Петришиної І.А. та витребувано у Державного нотаріального архіву Вінницької області інформацію, щодо наявності чи відсутності (за наявності копію заведеної спадкової справи) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 20.01.2026 від Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла запитувана судом інформація. 29.01.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та відповідач, а також їхні представники не з`явилися. 10.02.2026 представником позивача - адвокатом Петришиною І.А. подано до суду заяву про здійснення розгляду справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Ураховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що [INFO] , у віці 69 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 32). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.03.2014 по справі № 136/515/14-ц визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у два місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася за заповітом вчиненим 17.03.1998 року секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району та зареєстрованого в реєстрі за № 25, дублікат якого видано 01.10.2013 року та зареєстровано за № 51, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області (а.с. 38-40). З матеріалів спадкової справи № 25/2014 судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла [PERSON] , [INFO] , подавши 17.05.2014 відповідну заяву приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевській Ю.В. (а.с. 31). Відповідно до заповіту посвідченого 17.03.1998 секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області Адамлюк С.Д., [PERSON] усе своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого воно не складалося б, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, що належить їй на праві приватної власності і розташований в [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с. 33). При цьому, в матеріалах спадкової справи наявне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] видане 19.04.1993 (а.с. 43) та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 07.09.2013 відповідно до якого 07.09.2013 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 44). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 298 від 16.05.2014 померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в житловому будинку [ADDRESS] до дня своєї смерті, [INFO] . На день її смерті за вказаною адресою зареєстровані особи та особи, що проживають без реєстрації відсутні (а.с. 35). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 19.06.1989 виданого виконкомом Новоприлуцької сільської ради народних депутатів житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно інформації зазначеної у технічному паспорті ТІ01:0183-0557-9404-6198 від 22.05.2025 виготовленого на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] загальна площа житлового будинку становить 66,0 кв. метри, житлова 39,0 кв. метри (а.с. 12-16). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 66,00 кв.м. та житловою площею 39,0 кв.м. станом на 20.10.2025 становить 91 387,10 грн. (а.с. 17-18). Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевської Ю.В. № 192/02-14 від 29.09.2025 відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право власності за заповітом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . Постанова мотивована тим, що у наданому спадкодавцем правовстановлюючому документі на житловий будинок - свідоцтві № [NUMBER] про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 19.06.1989 року, на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів № 21 від 15.06.1989 року, право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 19 червня 1989 року і записано в реєстрову книгу № 1, за реєстровим № 2, жилий будинок [ADDRESS] - належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, нотаріусу неможливо встановити з наданого спадкоємцем документа, яка частка зазначеного вище будинку належала [PERSON] (а.с. 6-7). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивач бажає оформити спадщину за заповітом та не має можливості реалізувати свої права, у зв`язку із відсутністю інформації у нотаріуса про розмір частки спадкодавця у житловому будинку [ADDRESS] , наведене послугувало підставою для звернення до суду. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 25/2014 судом встановлено, що інші спадкоємці, окрім позивача, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Водночас, згідно статті 120 ЦК Української PCP майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі статтей 121, 123 ЦК Української PCP володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. В ході судового розгляду судом встановлено, що згідно інформації зазначеної у виписці з погосподарської книги наданої Турбівською селищною ради Вінницького району Вінницької області із супровідним листом № 07-11/3028 від 01.12.2025 у погосподарській книзі № 178 (1991-1995 роки) на житловий будинок по [ADDRESS] , членами господарства є його голова - [PERSON] , [INFO] , та її чоловік - [PERSON] , [INFO] (а.с. 106-109). Окрім того, відповідно до інформації зазначеної у довідці виданої виконавчим комітетом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 564 від 12.08.2014, судом встановлено, що склад сім`ї [PERSON] , 1944 року народження, станом на 01.01.1996 складав: [PERSON] , 1944 року народження; чоловік [PERSON] , 1935 року народження / помер [INFO] / (а.с. 37). Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При цьому, згідно із положеннями частини першої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На виконання роз`яснень, що наведені у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 30 травня 2008 року за № 7, судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та встановлено, що спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 111-112, 122). Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку, що на момент своєї смерті [PERSON] була одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 66,0 кв. метри та житловою площею 39,0 кв. метри, оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка. Встановлені судом обставини, які перевірені зібраними у справі доказами свідчать, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщину прийняла, утім реалізувати свої права в нотаріальному порядку позбавлений можливості за вказаних вище обставин. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. З урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, наявність порушеного права позивача є очевидним, отож суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved