Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 20118,95 грн, яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом 15628,26 грн; заборгованість за відсотками 4292,96 грн; заборгованість за пенею - 197,73 грн, а також судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 13 листопада 2024 року відповідач уклав з банком кредитний договір №А560CT155101346499 щодо надання кредиту в розмірі 17000 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, станом на 25 листопада 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 20118,95 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 05 лютого 2026 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі відмовлено. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 13 листопада 2024 року відповідач підписав заяву про надання кредиту за послугою «Швидка готівка» №А560CT155101346499, у відповідності до умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 17000 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75% на рік (а.с.6-7). В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір, а також, що він до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», та з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». До кредитного договору банк додав Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», анкету-заяву від 20 листопада 2018 року, виписку по кредиту, меморіальний ордер (а.с.5, 10, 11, 14 зворотна сторона). Судом враховується, що підписавши вказану заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. З меморіального ордера від 13 листопада 2024 року та виписки по кредиту вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти (а.с.10, 11). Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.9), заборгованість відповідача станом на 25 листопада 2025 року становить 20118,95 грн, яка складається з: - залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14718,44 грн та залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 909,82 грн; - залишку заборгованості за відсотками на поточну заборгованість у розмірі 368,47 грн та залишку заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість у розмірі 3924,49 грн; - залишку заборгованості за пенею у розмірі 197,73 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 197,73 грн суд зазначає таке. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 і діє до цього часу. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також зазначеним Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Згідно з розрахунком банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20118,95 грн, з яких, зокрема, 197,73 грн - заборгованість за пенею. Нарахування позивачем пені (штрафів) за період після 24 лютого 2022 року не відповідає вимогам законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені, адже з 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 18 Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX позичальники звільняються від відповідальності, та від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). На підставі викладеного, пеня у розмірі 197,73 грн стягненню не підлягає. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 19921,22 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14718,44 грн, прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 909,82 грн, заборгованість за відсотками на поточну заборгованість у розмірі 368,47 грн, заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість у розмірі 3924,49 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2398,59 грн (2422,40*19921,22/20118,95).

Outcome: partial