Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові із позовом, у якому просили визнати [PERSON] батьком [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження. Ухвалою від 21.11.2025 року позовну заяву залишено без руху, та на виконання ухвали суду 26.11.2025 року представником [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої останній звертається із позовом до [PERSON] , третя особа Залізничний ДРАЦС у м.Львові та просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач та відповідачка тривалий час проживали однією сім`єю, вели спільний побут, проте без офіційної реєстрації шлюбу. Зазначає, що за час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] . Під час вагітності у пари вже почали виникати часті конфліктні ситуації, все частіше ставились непорозуміння на побутовому рівні, а народження первістка остаточно вплинуло на рішення сепаруватись. У зв`язку із вищенаведеним [PERSON] зареєструвала дитину відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме - у графі батько зазначила [PERSON] . Проте, незадовго після народження дитини, [PERSON] та [PERSON] знову почали проживати однією сім`єю, 28.06.2025 року вони узаконили свої відносини та зареєстрували шлюб. З огляду на вищезазначене, 03.09.2025 року позивач та відповідачка звернулися до Залізничного відділу ДРАЦС у м.Львові із спільною заявою про визнання батьківства, однак їм було відмовлено. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду від 28.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 10.12.2025 року відповідачка подала заяву, у якій пояснила, що вони з позивачем тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На час народження дитини їх стосунки погіршились, після народження дитини нею було прийнято рішення про здійснення такого запису в порядку ч.1 ст.135 СК України. Незважаючи на кризу у відносинах на момент народження дитини, незадовго після народження [PERSON] вони знову почали проживати однією сім`єю. Зазначає, що на час подання заяви вона перебуває у шлюбі із позивачем, відтак вважає за доцільне привести у норму документи її доньки, оскільки її батьком є [PERSON] . Звертає увагу, що між донькою та її чоловіком сформований тісний зв`язок, у дитини сформована прихильність як до неї так і до батька. [PERSON] забезпечує доньці гідний рівень життя, дбає про створення якнайкращих побутових умов, слідкує за станом здоров`я, харчуванням та загалом займає активну позицію у вихованні доньки. Ухвалою судді Залізничного районного суду від 12.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Додатково пояснив, що рішення Залізничного відділу ДРАЦС у м.Львові про відмову у вчиненні дій позивач та відповідачка не оскаржували. Представник третьої особи Залізничного відділу ДРАЦС у м.Львові у судове засідання не з`явився, був належно повідомленим про час та місце розгляду справи. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.12.2022 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції із відміткою «повторно», [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00021930410 від 22.01.2019 року, 29.03.2016 року зареєстровано актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] , виданого 28.06.2025 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.06.2025 року (а.с.12). Відповідно до копій довідок про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Згідно копії Акту №531 від 03.10.2025 року, складеного комісією в складі майстрів дільниці ЛКП «Сяйво» зі слів сусідів, за адресою [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] , 1999 р.н. (а.с.10). Позивач у позові зазначає, що 03.09.2025 року він із відповідачкою звернувся до Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові із спільною заявою про визнання батьківства. Виходячи із копії відповіді Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові №689/33.22-16 від 06.09.2025 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження у зв`язку із сумнівами щодо достовірності відомостей про батька, які викладені у заяві, та відповідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, зазначено про необхідність встановлення батьківства в судовому порядку (а.с.15зв, 16). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed