Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 20.01.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом №24. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтуванні позову вказала, що 20 січня 2007 року між позивачем, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 24 та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 20.01.2007 року. Від шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення не принесли жодних результатів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.12.2025 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач, [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги відповідач повністю визнає та просить їх задовольнити. Враховуючи заяви представників сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 20.01.2007 року було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.01.2007 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2007 року, видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 703 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.09.2015 року, видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблене відповідний актовий запис № 619. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на наявне клопотання позивача про залишення їй прізвища набутого у зв`язку з реєстрацією шлюбу, тому після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved