Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України про усунення перешкод в праві користування та розпорядження майном, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) права користування та розпоряджання своїм майном, а саме, квартирою [ADDRESS] , загальна площа 77,6 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майно 292439146101 шляхом скасування реєстрації права власності Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814670) на квартиру [ADDRESS] , загальна площа 79,9 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 414932946101 та закриття відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.12.2012 між ПАТ АКБ «Львів» та Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , реєстровий №2109 (надалі-договір купівлі-продажу квартири). Відповідно до п. 9 договору купівлі-продажу квартири, продаж вчинено за 495000,00 грн, з яких кошти в сумі 428503,70 грн покупець (Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради) зобов`язується сплатити коштами з Державного бюджету продавцю (ПАТ АКБ "Львів") відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів, а решту суми в розмірі 66496,30 грн оплачує фізична особа якій надається вищезазначена квартира до 31.12.2012. На виконання умов визначених у цьому договорі купівлі-продажу квартири, [PERSON] сплатив 66496,30 грн, що підтверджується квитанцією від 21.12.2012 №154_10 (додається до позовної заяви). Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 12.04.2013 №212, про надання квартири сім`ї позачерговика міської ради, на підставі розгляду заяви громадянина [PERSON] від 11.01.2013, враховуючи рекомендацію громадської комісії житлових питань при виконкомі і постійною комісією депутатської діяльності та законності вирішено надати квартиру та оформити ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на сім`ю з 3-х осіб (він, син [PERSON] , донька [PERSON] (позивачка у справі)) надалі Рішення №212. У Рішенні №212 вказано, що квартира придбана на виконання постанови КМУ від 09.03.2011 №223 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів». Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.06.2013 № 467 про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 12.04.2013 №212 у зв`язку із уточненням даних замінено у пункті 1 слова «на квартиру [ADDRESS] » словами «на квартиру [ADDRESS] ». Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.10.2013 №Г-30335, виданого згідно з наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 10.10.2013 №272-Ж-Г, [PERSON] (позивачка, прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] ) [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивачки підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17756562 від 13.02.2014. Як вбачається із витягу, державна реєстрація проведена 10.02.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 292439146101. Таким чином, позивачка на законних підставах набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в. У відповідь на адвокатський запит ОКП БТІ та ЕО, надано документи, на підстав яких було змінено площу квартири за адресою: [ADDRESS] в з 79,9 кв.м. на 77,6 кв.м. Вказані зміни мали місце ще до видачі свідоцтва про право власності позивачці на квартиру серія № [NUMBER] . Водночас, у квітні 2025 року позивачці стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься запис про те, що після реєстрації права власності на квартиру, 21.07.2014 державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Біраком Євгенієм Васильовичем було відкрито новий розділ і внесено запис щодо речового права об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 414932946101, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 79.9, житлова площа (кв.м): 54.9, опис: квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Власником нерухомого майна вказано Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814670) підстава реєстрації: договір купівлі-продажу квартири серія та номер 2109, виданий 21.12.2012, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2025 №422944367. Таким чином, після прийняття Рішення №212 та його реалізації реєстрації права власності за позивачкою та іншими співвласниками, було відкрито новий розділ щодо фактичного то ж майна і проведено реєстрацію права власності за Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Хоча, фактично таке майно вибуло з комунальної власності та перейшло у приватну власність на підставі Рішення №212 і на момент внесення запису державним реєстратором Біраком Є.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 14669937 від 24.07.2014, підстав для реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в за Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради вже не було. З метою встановлення обставин такої реєстрації, було скеровано адвокатські запити, зокрема до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради із проханням надати належним чином завірені копії документів, що були підставою для реєстрації права власності за Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради об`єкта нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в, зокрема: договір купівлі-продажу квартири серія та номер 2109, виданий 21.12.2012 та надати інформацію щодо підстав належності Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814670) на праві власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 422944367 та актуальності запису в ДРРП. У відповідь на адвокатський запит, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради листом від 30.06.2025 №2501-вих-95483 повідомило, що квартира на підставі Рішення №212 надана на сім`ю з 3-х осіб, [PERSON] , [PERSON] (позивачці) та [PERSON] . На виконання договору купівлі-продажу від 21.12.2012 зареєстровано в реєстрі за №219, департаментом житлового господарства та інфраструктури були подані документи для включення квартири [ADDRESS] до реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідь додається). У відповідь на адвокатський запит щодо підстав реєстрації та врегулювання ситуації в позасудовому порядку на підставі ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, листом від 07.05.2025 №2326/9-25/1468 повідомило, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав (абзац перший частини третьої статті 37 Закону). Однак, відповідно до пункту 8 частини шостої статті 37 Закону Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року. На підставі наведеного, інформуємо, що Міжрегіональне управління не наділено повноваженнями зі здійснення нормативно-правової кваліфікації обставин внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав, крім повноважень, визначених статтею 37 Закону (відповідь додається). На момент подання позову наявні два чинні записи про реєстрацію права власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна - за адресою: [ADDRESS] в за різними суб`єктами за позивачкою (спільна сумісна власність) та за Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Наявність одночасної реєстрації права власності на однин і той самий об`єкт нерухомого майна у ДРРП зумовлює неможливість реалізації позивачкою свого права на користування та розпорядження своїм майном. Позивач є власником і володільцем об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 292439146101, що підтверджується фактичним володінням майном та титульним володінням майна. Натомість, в ДРРП наявний запис про реєстрацію права власності на об`єкта нерухомого майна 414932946101. На підставі вищевикладеного просить позов задоволити. Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в приміщенні Галицького районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2, на 23 жовтня 2025 року о 10 год. 00 хв. 08 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшли пояснення представника третьої особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в яких зазначено, що посадові особи Міжрегіонального управління у сфері державної реєстрації прав наділені повноваженнями щодо проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі прав виключно за результатом розгляду скарг, а в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування також на проведення державної реєстрації набуття обтяжень речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення та реєстрації судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій. Таким чином, проведення державної реєстрації скасування права власності не належить до компетенції Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Слід наголосити, що вивчивши зміст та мотиви позовної заяви, а також - додані до неї документи, встановлено, що останні не містять підстав та обґрунтувань, через які Позивачка дійшла висновку про необхідність участі у справі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зазначено, що Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції не вчиняло жодних дій, що могли порушити права Позивачки, а також - не наділене повноваженнями з відновлення порушених прав. В позовній заяві не вказано, яким чином або у який спосіб Міжрегіональне управління, за відсутністю наданих законом повноважень, має поновити порушене право Позивачки або сприяти в його поновленні, як третя особа. У разі задоволення позову, виконання рішення суду не входить до повноважень Міжрегіонального управління, а виконується у порядку, визначеному законодавством. 28 жовтня 2025 року надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки наявні два чинні записи про реєстрацію права власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] в за різними суб`єктами за позивачкою та третьою особою [PERSON] , як співвласником майна (спільна сумісна власність) та за Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, що зумовлює неможливість реалізації права користування та розпоряджання майном. Розгляд справи просить проводити без його участі. 28 жовтня 2025 року надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки наявні два чинні записи про реєстрацію права власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] в за різними суб`єктами за позивачкою та третьою особою [PERSON] , як співвласником майна (спільна сумісна власність) та за Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, що зумовлює неможливість реалізації права користування та розпоряджання майном. Розгляд справи просить проводити без його участі. 25 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що 21 грудня 2012 року між ПАТ АКБ «Львів» та Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , реєстровий №2109. Вказана квартира була придбана Департаментом на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2011 №223 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом воїнівінтернаціоналістів» з метою подальшого надання громадянам, які мають право на позачергове забезпечення житлом відповідно до чинного законодавства. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 12.04.2013 №212 «Про надання квартири сім`ї позачерговика міської ради» на підставі заяви громадянина [PERSON] від 11.01.2013 було вирішено надати квартиру та оформити ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на сім`ю з 3-х осіб, до складу якої входять: [PERSON] ; [PERSON] (син); [PERSON] (позивач у даній справі). Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.06.2013 №467 було внесено технічне уточнення у пункті 1 слова «на квартиру [ADDRESS] » замінено словами «на квартиру [ADDRESS] ». Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.10.2013 №Г-30335, виданого згідно з наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 10.10.2013 №272-Ж-Г, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивачки також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17756562 від 13.02.2014. Державна реєстрація проведена 10.02.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 292439146101. Таким чином, на законних підставах та відповідно до Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №212 від 12.04.2013 позивачка разом із членами сім`ї набула право власності на вказану квартиру, яке було належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.07.2014 було відкрито новий розділ і внесено запис щодо речового права об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 414932946101. Згідно з цим записом власником квартири вказано Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814670), а підставою реєстрації зазначено договір купівлі-продажу квартири серія та номер 2109 від 21.12.2012. Однак, на момент внесення запису про право власності Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, позивачами вже було реалізовано право на приватизацію житла з подальшою реєстрацією речового права. Враховуючи наведене вище, департамент житлового господарства та інфраструктури у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Ухвалою суду від 13 січня 2026 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю. У судовому засіданні представник відповідача надала пояснення аналогічні викладеним у додаткових поясненнях. У вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надала пояснення аналогічні викладеним у поясненнях. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, згідно наданих пояснень просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 12.04.2013 №212, про надання квартири сім`ї позачерговика міської ради, на підставі розгляду заяви громадянина [PERSON] від 11.01.2013, враховуючи рекомендацію громадської комісії житлових питань при виконкомі і постійною комісією депутатської діяльності та законності вирішено надати квартиру та оформити ордер [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на сім`ю з 3-х осіб (він, син [PERSON] , донька [PERSON] (позивачка у справі)) надалі Рішення №212. У Рішенні №212 вказано, що квартира придбана на виконання постанови КМУ від 09.03.2011 №223 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом воїнів-інтернаціоналістів». Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.06.2013 №467 про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 12.04.2013 №212 у зв`язку із уточненням даних замінено у пункті 1 слова «на квартиру [ADDRESS] » словами «на квартиру [ADDRESS] ». Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.10.2013 №Г-30335, виданого згідно з наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 10.10.2013 №272-Ж-Г, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивачки також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17756562 від 13.02.2014. Державна реєстрація проведена 10.02.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 292439146101. Однак, як встановлено, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься запис про те, що після реєстрації права власності на квартиру, 21.07.2014 державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Біраком Євгенієм Васильовичем було відкрито новий розділ і внесено запис щодо речового права об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 414932946101, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 79.9, житлова площа (кв.м): 54.9, опис: квартира складається з двох житлових кімнат та кухні. Власником нерухомого майна вказано Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814670) підстава реєстрації: договір купівлі-продажу квартири серія та номер 2109, виданий 21.12.2012, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2025 №422944367. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на один і той самий об`єкт нерухомого майна суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів особи, за якою право власності на нерухоме майно зареєстровано первинно та не припинялося (така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №823/378/16, від 07.08.2019 у справі №193/11/17 та від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 914/520/18). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна є незмінним протягом усього часу його існування навіть у разі переходу права власності на об`єкт або зміни відомостей про нього, в той час як новоствореному об`єкту нерухомого майна присвоюється свій власний індивідуальний номер. Постанова Верховного Суду від 28.05.2019 у справі № 924/60/18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/82337134. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №5013/458/11, http://reyestr.court.gov.ua/Review/88149791. Так, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, яке належить позивачці 292439146101, реєстраційний номер, який був створений реєстратором Львівського міського управління юстиції Біраком Євгенієм Васильовичем 414932946101. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Правові засади та процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори) (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. Частиною 3 статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація, заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення, у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону). Частиною 8 статті 18 Закону встановлено, що у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше. Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав. Відповідно до п. п. 6, 7 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Пунктами 18, 19, 20 Порядку №1127 встановлено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. За наявності зареєстрованих речових прав на такий об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав до відповідного відкритого розділу. Частина 1 статті 24 Закону містить виключний перелік підстав, відповідно до яких можлива відмова у здійсненні державної реєстрації, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. У наведених вище правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Таким чином, на державного реєстратора під час вчинення відповідної реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів, необхідних для державної реєстрації права власності, а й, передусім, встановити їх відповідність вимогам законодавства. Державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 2109 від 21.12.2012, не взяв до уваги існуючу в Державному реєстрі речових прав реєстрацію щодо цього ж об`єкту нерухомості права власності від 10.02.2014 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності - відкрив новий розділ на це ж майно під реєстраційним номером 414932946101, всупереч вимогам ст. 10, 15 Закону, що призвело до наявності одночасної реєстрації прав на один об`єкт на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 12.06.2018 року у справі 823/378/16, у якій Касаційний суд зазначив, що із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо. Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Аналогічних висновків дійшов також Верховний Суд України від 29.09.2015 року у справі 802/37191/. За цих обставин, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора Львівського міського управління юстиції Бірака Євгенія Васильовича про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 2109, виданий 21.12.2012 підлягає скасуванню, оскільки було здійснено державним реєстратором без дотримання положень статей 10, 15, 18, 24 Закону №1952-IV, а тому є незаконним. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній до набрання законної сили Закону України від 15.12.2019 №340-ІХ), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього закону, до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22. Враховуючи викладені норми Закону, скасування судом рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, яке є речовим правом, має наслідком припинення цього права з поверненням сторін у стан, що існував до відповідної державної реєстрації права, а відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються. Відтак, суд вважає, що вимога позивача в частині закриття відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи вище викладене позовні вимоги [PERSON] до відповідача Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed