Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором № 4713188 від 06.06.2024 у розмірі 34920,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 06.06.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 4713188, а згодом за ініціативою відповідача було укладено додаткову угоду до договору кредиту № 4713188 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаних у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після вчинених дій щодо укладення договору та додаткової угоди відповідачу було здійснено переказ коштів в сумі 7000,00 грн. Кредит було надано на умовах строковості, платності та повернення. 24.01.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами в тому числі і за договором кредиту № 4713188 від 06.06.2024. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував в результаті чого у нього виникла кредитна заборгованість, яка станом на день подання позову становить у розмірі 34920,00 грн., яка складається з: - 7000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; - 24420,00 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом; - 3500,00 грн. неустойки (штрафу). Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість та судові витрати по справі. Сторона позивача в позові до суду клопотала про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подавав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2024 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 4713188, а згодом за ініціативою відповідача було укладено додаткову угоду до договору кредиту № 4713188 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаних у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредит було надано на умовах строковості, платності та повернення. Кредитний договір було укладено строком на 350 днів з стандартною процентною ставкою у розмірі 1,50% за один день користування кредитом. 24.01.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами в тому числі і за договором кредиту № 4713188 від 06.06.2024. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит, проценти, комісії та неустойку за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та вимоги ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який не було спростовано відповідачем, заборгованість перед позивачем становить 34920,00 грн., яка складається з: - 7000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; - 24420,00 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом; - 3500,00 грн. неустойки (штрафу). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України суд знаходить обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості за основним боргом (тілом кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом. Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 3500,00 грн., то суд знаходить вказану вимогу необгрунтованою, оскільки така суперечить приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану (введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX) та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2179,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549- 552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved