Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс`Руденко К.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3713187 від 31.05.2023 року у розмірі 64614,72 грн. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3713187 на суму 11400,00 грн., строк кредитування 360 дні. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати кошти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 11400,00 грн. 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 24/04/24, відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» відступила, а ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» прийняла права вимоги за договором № 3713187. Таким чином, ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» наділене правом вимоги до відповідача за кредитним договором № 3713187. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав,чим порушив умови договору, в результаті чого допустив заборгованість за кредитним договором № 3713187 від 31.05.2023 року, яка станом на 24.04.2024 року становить 64614,72 грн., з яких 11256,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 53358,72 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.4 кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 %річних) за період з 31.05.2023 року по 24.04.2024 року (включно). Посилаючись на те, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 24.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 14.10.2025 року постановлено проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та вважається належним чином повідомлений. Відзив на позов не подав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 31.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 3713187 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора. Відповідно до укладеного договору відповідач зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало надавши відповідачу кредит. 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 24/04/24, відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» відступила, а ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» прийняла права вимоги за договором № 3713187. За таких обставин, до ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» починаючи з 24.04.2024 року відповідно до договору факторингу № 24/04/24 перейшло право за договором № 3713187 від 31.05.2023 року, що укладено між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] .. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови договору, в результаті чого допустив заборгованість за кредитним договором № 3713187 від 31.05.2023 року у розмірі 64614,72 грн., з яких 11256,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 53358,72 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.4 кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 %річних) за період з 31.05.2023 року по 24.04.2024 року (включно). Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, згідно із вказаними нормами щодо заміни кредитора, за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги є договором про заміну кредитора у певному зобов`язанні, яка здійснюється без згоди боржника. В такому договорі сторони мають право самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора і цей обсяг не вичерпується лише існуючим боргом та при цьому чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, який виконав свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону, суд визнає доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, а отже приходить до висновку про доведеність позовних вимог та ухвалює про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3713187 від 31.05.2023 року в сумі 64614,72 грн. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги у сумі 10000,00 грн., оскільки вказані витрати є документально підтвердженими та обґрунтованими.

Outcome: approved