Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

виклад позиції сторін: позивач [PERSON] через представника адвоката Дячук Сніжанну Ігорівну звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 одної/третьої частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/5 одну/п`яту частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2024 року у справі № 599/1645/24 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , в користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 одної/третьої частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 18 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач добросовісно виконує свій обов`язок щодо утримання дітей і розуміє важливість такого утримання, проте вважає, що з врахуванням зміни його сімейного та матеріального стану, визначений судом розмір аліментів на утримання має бути переглянутий. Позивач [PERSON] 02 листопада 2024 року одружився вдруге із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Павловою О.В., Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області 19 серпня 2025 року, зареєстрованої в реєстрі за №947 зазначається, що на утриманні позивача знаходиться також його пасинок [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17 червня 2025 року, актовий запис №161. [PERSON] з моменту укладення шлюбу бере активну участь у вихованні дитини, забезпечує матеріально, піклується про фізичний, психоемоційний та моральний стан. Він фактично виконує обов`язки батька щодо дитини, надає постійну фінансову підтримку, забезпечує дитину одягом, харчуванням, доглядом оплачує лікування та навчання. Біологічний батько не бере участі у вихованні та утриманні дитини з об`єктивної причини - його смерті. [PERSON] є єдиним дорослим чоловіком у родині, який фактично виконує батьківські функції по відношенню до дитини - [PERSON] , здійснює її утримання та виховання. Крім цього, позивач [PERSON] регулярно надсилає своїй дружині кошти на утримання дитини [PERSON] , що підтверджує копіями банківських квитанцій доданих до позовної заяви від 13.09.2025 (сума переказу 6000 грн, призначення платежу "…Кошти на утримання дитини [PERSON] ), від 22.09.2025 (сума переказу 1000 грн, призначення платежу "…Кошти на утримання дитини [PERSON] ), від 23.09.2025 (сума переказу 500 грн, призначення платежу "…Кошти на потреби школи дитини [PERSON] ). Дружина [PERSON] на цей час має значні проблеми з працевлаштуванням, оскільки проживає у прифронтовому регіоні, який постійно потерпає від ворожої агресії, а тому позивач єдина особа у сім`ї, яка отримує дохід. Позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується копією довідки форми 5. Відповідно до довідки про грошове забезпечення та інші доходи за 2025 рік №25/18893 від 16.09.2025 позивач у період із березня по серпень 2025 року загальна сума доходів позивача становить 220341 грн 93 коп. При стягненні з вказаного грошового забезпечення аліментів у розмірі 1/3, то відповідачка в середньому щомісячно на утримання дітей отримує 15042,25 грн (7521,12 грн на одну дитину), що перевищує рекомендований мінімальний розмір аліментів більше ніж у 4,5 рази, а рекомендований розмір аліментів майже у 3 рази. При стягненні із позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/5 від його доходів, то фактичний розмір аліментів все рівно буде перебільшувати рекомендований розмір аліментів на дитину, що станом на цей час становить 3196 грн на одну дитину віком від 6 до 18 років. Враховуючи те, що позивач окрім сплати аліментів на утримання дітей повинен забезпечувати утримання пасинка, дружини, яка на цей час не має змоги працювати, забезпечувати власні потреби, забезпечувати для своєї сім`ї оплату житлово-комунальних послуг, харчування, одягу та всіх інших потреб, він не в змозі надалі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від його доходів, тому що це ставить його та його сім`ю у важке матеріальне становище. Також при вирішенні вказаного спору позивач просить врахувати, що відповідачка має рівний обов`язок щодо однакового матеріального утримання їх спільних дітей. Перераховані обставини не існували на момент винесення судового наказу Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2024 року справа 599/1645/24. Тому, позивач просить суд змінити розмір стягуваних із нього аліментів - із 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/5 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі. 16 грудня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву/а.с.18/ 29 грудня 2025 року від відповідача [PERSON] та її представника - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю/а.с.21-28/ 25 грудня 2025 року поступило клопотання від представника відповідача про участь у судовому засідання в режимі відео конференції /а.с.29-30/. Ухвалою від 26 грудня 2025 року клопотання задоволено /а.с.31/ 26 грудня 2025 року поступило клопотання від представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції /а.с.32/. Ухвалою від 26 грудня 2025 року клопотання задоволено /а.с.34/. 30 грудня 2025 року поступило клопотання про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. /а.с.35-36/. Ухвалою від 30 грудня 2025 року клопотання задоволено /а.с.39/. 31 грудня 2025 року подано представником позивача відповідь на відзив /а.с. 45-46/. 06 січня 2026 року подано представником відповідача заперечення на відповідь на відзив /а.с. 48-77/. Ухвалою суду від 08 січня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті 05 лютого 2026 року /а.с.80/. Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі. Відповідач через представника - адвоката Александрова В. В. 29 грудня 2025 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що судовим наказом Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2024 року у справі №599/1645/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третьої частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 18 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року у справі №599/1445/24 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 02 листопада 2024 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , в якої є малолітній син [PERSON] . Біологічний батько дитини - [PERSON] помер. Стверджує, що оскільки [PERSON] проживає разом із [PERSON] та її сином від попереднього шлюбу, то у позивача в силу ч.1 ст.268 СК України виник обов`язок його утримувати, а тому це є правовою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання своїх дітей призначених судовим наказом у законодавчо встановленому розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину починаючи від дня пред`явлення заяви до суду до досягнення ними повноліття. Зважаючи на першочерговий обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу своїм дітям, представник позивача вважає, що визначення розміру аліментів саме у законодавчо встановленому розмірі однієї третьої частки від заробітку (доходу), приймаючи до уваги стан здоров`я, матеріальний стан позивача, відсутністю на його утриманні осіб, імперативно передбачених п.3 ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України, а саме: інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Крім цього, призначений судовим наказом розмір аліментів є таким, що відповідає як найкращий інтересам дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Адже зважаючи на розмір доходу позивача, його 2/3 є достатнім для проживання цілої сім`ї. Крім того, цей спосіб стягнення аліментів є варіативним, при збільшенні доходу збільшується розмір аліментів, при зменшенні - зменшується. Варто зазначити, що навіть сам по собі факт створення нової родини і навіть народження нових дітей у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу. Обґрунтовуючи свою позицію практикою Верховного суду, в тому числі постановою від 28 травня 2021 року, справа № 715/2073/20 Верховний Суд зазначив: Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до судового наказу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року у справі №715/1188/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу та суперечитиме її інтересам. В даному рішенні було відмовлено в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. З таким висновком погодився Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Звертає увагу на ту обставину, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку з появою у нього пасинка у новому шлюбі. Крім цього зазначає, що позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема тих, що у пасинка є потреба у матеріальному забезпеченні і у нього немає рідних батька, баби, діда, повнолітніх братів і сестер, тобто осіб, які відповідно до правил, встановлених нормами глав 16 і 17 Сімейного Кодексу України зобов`язані насамперед утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх дітей, внуків, братів і сестер, або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Просив відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив, поданій 31 грудня 2026 року звернуто увагу суду на принцип рівності батьків та взаємний обов`язок з утримання дітей, що Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини. Обов`язок матеріального забезпечення неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, незалежно від факту проживання дітей з одним із них. Отже, визначення розміру аліментів не може здійснюватися шляхом покладання всього фінансового навантаження виключно на Позивача, без урахування реальних можливостей, матеріального стану та участі у забезпеченні дітей іншого з батьків відповідачки. Щодо хибного твердження відповідачки про «законодавчо фіксований» розмір аліментів у 1/3 доходу, то вважає твердження відповідачки про те, що розмір аліментів у 1/3 частини доходу є «законодавчо встановленим» та не підлягає зменшенню, є неправильним тлумаченням норм матеріального права. Частина п`ята статті 183 СК України не встановлює імперативний та незмінний розмір аліментів, а визначає лише можливість їх стягнення у наказному провадженні. Натомість стаття 192 СК України прямо передбачає право платника аліментів звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни сімейного або матеріального стану. Таким чином, посилання відповідачки на «незмінність» 1/3 частини доходу суперечить як буквальному змісту закону, так і усталеній судовій практиці, яку сама ж відповідачка цитує у відзиві, однак не застосовує до фактичних обставин цієї справи. Щодо зміни сімейного та матеріального стану позивача, то належними доказами підтверджено істотну зміну сімейного стану, яка настала після винесення судового наказу, а саме: укладення нового шлюбу; фактичне утримання пасинка, батько якого помер; утримання дружини, яка на даний час не має стабільного доходу. Заперечення відповідачки зводяться до формального твердження про відсутність у Позивача «аліментного обов`язку» щодо пасинка. Водночас Відповідачка умисно ігнорує те, що стаття 182 СК України зобов`язує суд враховувати інші обставини, що мають істотне значення, зокрема реальне фінансове навантаження платника аліментів. Фактичне та систематичне утримання дитини, навіть за відсутності формального аліментного обов`язку, безпосередньо впливає на матеріальне становище Позивача та підлягає врахуванню судом при вирішенні спору. Щодо сумлінного виконання позивачем аліментного обов`язку, то позивач не ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей. З наданих до позову доказів вбачається, що середній розмір аліментів, сплачений позивачем, становить приблизно 15042,25 грн щомісячно, тобто 7521,12 грн на одну дитину, що перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів більш ніж у 4,5 рази; перевищує рекомендований розмір аліментів майже у 3 рази. Навіть у разі задоволення позовних вимог та зменшення частки до 1/5 доходу, фактичний розмір аліментів залишатиметься вищим за рекомендований, що свідчить про відсутність загрози порушення інтересів дітей. Зазначає, що відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу: її матеріального стану; розміру доходів; щомісячних витрат на утримання дітей; наявності у дітей особливих або додаткових потреб. Всі твердження відповідачки мають декларативний та оціночний характер і ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам статей 12 та 81 ЦПК України щодо розподілу доказового тягаря. Щодо балансу інтересів та принципу пропорційності, то зазначає, що запропонований позивачем розмір аліментів є справедливим, пропорційним та таким, що відповідає принципу балансу інтересів між правами дітей на належне матеріальне забезпечення та реальними можливостями платника аліментів. Зменшення частки аліментів не знижує рівень забезпечення дітей нижче гарантованого законом мінімуму та не порушує їхніх прав, водночас дозволяє уникнути непропорційного фінансового навантаження на позивача. Відзив Відповідачки не містить належного спростування доводів позову, ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не підтверджений доказами. Позовні вимоги є обґрунтованими, добросовісними та такими, що відповідають вимогам Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, позивач просить суд врахувати наведені доводи при вирішенні справи по суті та задоволити позовні вимоги. У запереченнях (на відповідь на відзив) які подано 05 січня 2026 року представник відповідача зазначає, що відповідачка проживає разом із спільними дітьми сама, працює, отримує доходи і обов`язково приймає матеріальну участь в їх утриманні. Позивач в свою чергу самоусунувся від виховання і спілкування дітей. Так як позивач покинув відповідачку із спільними дітьми, відповідачка самотужки займається вихованням, лікуванням, наданням освіти, і розвитком дітей. Займається облаштуванням помешкання для їх комфортного проживання, зокрема, за власні кошти в розмірі 92 089,62 грн добудовано до будинку, в якому вони проживають, ванну кімнату для забезпечення комфортних умов для дітей. Займається приготуванням їжі для дітей, та задоволенням інших соціально-побутових потреб дітей в т.ч. сплатою житлово-комунальних послуг. В той час, як позивач проживає окремо і його не цікавить доля своїх дітей. Станом на сьогодні 15000 грн, з того з батьків хто проживає окремо, на двох підростаючих дітей, по 7500 грн. на кожну, це не є великий розмір аліментів на їх утримання (одяг, взуття, їжа, дозвілля, засоби гігієни, мобільний зв`язок, освіта, лікування, гуртки і т.д.), при тому, що позивач має таку можливість надавати. Вважає призначений судовим наказом розмір аліментів таким, що відповідає як найкращим інтересам дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Адже зважаючи на розмір доходу позивача, його 2/3 є достатнім для проживання цілої сім`ї. Крім того, цей спосіб стягнення аліментів є варіативним, при збільшенні доходу збільшується розмір аліментів, при зменшенні - зменшується. Зазначає, що навіть сам по собі факт створення нової родини і навіть народження нових дітей у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу. Звертає увагу на ту обставину, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку з появою у нього пасинка у новому шлюбі, тим паче що у нього відсутній обов`язок його утримувати. Посилання в позовній заяві на те, що у позивача у справі, на утриманні перебуває пасинок, не заслуговує на увагу, оскільки пасинок має право отримувати допомогу по втраті годувальника-батька згідно ст. 5, 6 Закону України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають право на пенсію, та особам з інвалідністю. Проте, з врахуванням того, що позивач у справі офіційно працевлаштований та отримує відповідний дохід, можна прийти до висновку, що матеріальний стан позивача не погіршився. Також, не відповідають дійсності зазначені у позові обставини, що [PERSON] , мати пасинка, проживає у прифронтовій зоні, адже м. Баштанка знаходиться на півночі Миколаївської області, де немає жодних бойових дій після 2022 року. Доказів на підтвердження об`єктивної неможливості [PERSON] утримувати свою дитину, а також не отримання нею доходів є непідтвердженими. Непрацююча дружина, хоча це позивачем не доведено, не вважається непрацездатною. У п. 2 відзиву на позовну заяву доведено, що позивач не має законодавчо встановленого обов`язку утримувати пасинка [PERSON] . Визначений судом законодавчо встановлений розмір аліментів на двох дітей: [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду до досягнення ними повноліття, відповідає вимогам сімейного законодавства, вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дітей та не є надмірним. Фактичне утримання нової працездатної дружини і пасинка, не нівелює обов`язок утримувати своїх дітей в розмірі призначеному судовим наказом. І такі обставини не вважається такими згідно закону, що погіршують його матеріальне становище. Також звертає увагу на явне намагання стороною позивача створити докази надання допомоги саме пасинку, зокрема, напередодні подання позову позивачем здійснено 3 грошових переказів лише у вересні 2025 року, а не систематично із призначенням платежу: кошти на утримання дитини [PERSON] та на домашні потреби. Адже як свідчить практика сімейних відносин, вони не протоколюються, тобто у сімейних довірливих стосунках відсутнє офіційне листування. Заява [PERSON] від 19 серпня 2025 року про те, що її чоловік - [PERSON] , з моменту укладення шлюбу бере активну участь у вихованні дитини, забезпечує її матеріально, піклується про її фізичний, психоемоційний та моральний стан. Він фактично виконує обов`язки батька щодо дитини, надає постійну фінансову підтримку, забезпечує дитину одягом, харчуванням, доглядом, оплачує лікування та навчання. Біологічний батько не бере участі у вихованні та утриманні дитини з об`єктивної причини його смерті. З огляду на викладене, просить враховувати той факт, що [PERSON] є єдиним дорослим чоловіком у нашій родині, який фактично виконує батьківські функції по відношенню до дитини - [PERSON] , здійснює її утримання та виховання, є однобічною, голослівною та є маніпулятивною за змістом заявою та не є належним і допустимим доказом того, що відповідно до ч.1 ст.268 СК України у пасинка є потреба у матеріальному забезпеченні і у нього немає рідних матері, баби, діда, повнолітніх братів і сестер, тобто осіб, які відповідно до правил, встановлених нормами глав 16 і 17 СК, зобов`язані насамперед утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх дітей, внуків, братів і сестер, або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Більше того у соціальних мережах, позивач не соромиться викладати фото, на яких він разом із новою дружиною святкують на широку ногу, і не виглядають дуже збіднілими, щоб говорити про зменшення розміру аліментів на дітей, яких він покинув. Також варто зауважити, що твердження про неотримання [PERSON] будь-яких доходів, за які можна утримувати нею свого сина не відповідають дійсності, адже згідно Інформаційної довідки з ДРРП №459185793 від 02.01.2026 у її власності перебуває земельна ділянка із кадастровим номером 4821183000:03:000:0017, площею 7,1571 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона здає в оренду ПСП Воля код ЄДРПОУ: 31672165 на підставі договору оренди землі від 15.08.2016. Доводи позивача про те, що розмір аліментів на утримання двох дітей в середньому щомісяця становить 15000 грн, тобто на одну дитину 7500 грн, що у 4,5 разів перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, також не може вважатися достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Адже за ч.5 ст.183 СК України розмір аліментів встановлено законом на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5 ст.183 СК України). Тобто, стягнутий розмір аліментів не виходить за межі десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Обґрунтовуючи подані заперечення нормами права, практикою Верховного Суду, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів повністю, у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дячук С. І. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Александров В. В. просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву та запереченнях (на відповідь на відзив). Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року у справі №599/1445/24 /а.с.7/. У шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с.6/ та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с. 6 зв/. На підставі судового наказу виданого Зборівським районним судом Тернопільської області від 19 липня 2024 року у справі №599/1645/24 /а.с.8/ із [PERSON] на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі однієї третьої частини усіх доходів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] [INFO] одружився із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 02 листопада 2024 року, актовий запис №113 /а.с. 9/. У попередньому шлюбі [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] /а.с.9 зв/. Його біологічний батько - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.10/ Згідно заяви [PERSON] , підпис якої засвідчено Павловою О.В. приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області 19 серпня 2025 року, зареєстрованої в реєстрі за №947 /а.с.11/ зазначається, що на утриманні позивача знаходиться також його пасинок [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17 червня 2025 року, актовий запис №161. [PERSON] з моменту укладення шлюбу бере активну участь у вихованні дитини, забезпечує матеріально, піклується про фізичний, психоемоційний та моральний стан. Він фактично виконує обов`язки батька щодо дитини, надає постійну фінансову підтримку, забезпечує дитину одягом, харчуванням, доглядом оплачує лікування та навчання. Біологічний батько не бере участі у вихованні та утриманні дитини з об`єктивної причини - його смерті. [PERSON] є єдиним дорослим чоловіком у родині, який фактично виконує батьківські функції по відношенню до дитини - [PERSON] , здійснює її утримання та виховання. Крім цього, позивач [PERSON] регулярно надсилає своїй дружині кошти на утримання дитини [PERSON] , що підтверджено копіями банківських квитанцій доданих до позовної заяви від 13.09.2025 (сума переказу 6000 грн, призначення платежу "…Кошти на утримання дитини [PERSON] ) /а.с.10 зв/, від 22.09.2025 (сума переказу 1000 грн, призначення платежу "…Кошти на утримання дитини [PERSON] ) /а.с.12зв/, від 23.09.2025 (сума переказу 500 грн, призначення платежу "…Кошти на потреби школи дитини [PERSON] ) /а.с.12/. [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою форми 5 МОУ Збройних Сил України /а.с. 13/. Відповідно до довідки про грошове забезпечення та інші доходи за 2025 рік №25/18893 від 16.09.2025 у період із березня по серпень 2025 року загальна сума доходів позивача становить 220341 грн 93 коп. /а.с.13зв/ Відповідачка проживає разом із спільними дітьми, що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади /а.с.60 зв - 61/. Відповідач [PERSON] працює та отримує доходи, що підтверджує індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування Пенсійного фонду України форма ОК-5 /а.с. 59-60/ приймає участь в їх вихованні та утриманні, що підтверджує їх похвальними листами та дипломами /а.с.65-67/. Крім цього, відповідач займається облаштуванням помешкання для комфортного проживання дітей, зокрема, за власні кошти в розмірі 92089,62 грн добудовала до будинку, в якому вони проживають, ванну кімнату для забезпечення комфортних умов для дітей. Займається приготуванням їжі для дітей, та задоволенням інших соціально-побутових потреб дітей в т.ч. сплатою житлово-комунальних послуг, що підтверджує квитанціями та товарними чеками /а.с.68-71/. Згідно Інформаційної довідки з ДРРП №459185793 від 02.01.2026 у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка із кадастровим номером 4821183000:03:000:0017, площею 7,1571 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона здає в оренду ПСП Воля код ЄДРПОУ: 31672165 на підставі договору оренди землі від 15.08.2016, чим спростовано твердження про відсутність доходів у дружини позивача. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Висновки суду за результатами розгляду позовних вимог. Оцінивши надані докази суд визначає наступне: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ст.183 СК України: 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 5. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто, з наведених правових норм слідує, що аліменти присуджуються до стягнення саме із того з батьків, хто проживає окремо. У ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У Постанові Великої палати Верховного Суду у справі №682/3112/18 від 04 березня 2020 року зазначено наступне. 34. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 35. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 Сімейного Кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного Кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 36. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 Сімейного Кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Проте, з врахуванням того, що позивач у справі офіційно працевлаштований та отримує відповідний дохід, можна прийти до висновку, що матеріальний стан позивача не погіршився. Позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, крім зміни сімейного стану, що полягає реєстрації нового шлюбу, обставин зміни (погіршення) його майнового стану у зв`язку із появою утриманців перелічених у п.3 ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів. Тобто, утримувати своїх дітей є пріоритетним обов`язком. Бажання і право платника аліментів допомогти іншим людям, не може нівелювати цей обов`язок і впливати на розмір аліментів. Утримання нової працездатної дружини і пасинка, не нівелює обов`язок утримувати своїх дітей в розмірі призначеному судовим наказом. Такі обставини не вважаються такими згідно закону, що погіршують матеріальне становище позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 Сімейного Кодексу України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Зважаючи на обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу своїм дітям, приймаючи до уваги стан здоров`я, матеріальний стан позивача, відсутністю на його утриманні осіб, імперативно передбачених п.3 ч.1 ст.182 СК України, а саме: інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає, що розмір аліментів саме у розмірі однієї третьої частки від заробітку (доходу), призначений судовим наказом таким, що відповідає як найкращим інтересам дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів.

Outcome: dismissed