Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

У грудні 2025 року через систему «Електронний суд» товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (далі ТОВ «Укр кредит фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 22 травня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1557-4088 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. За умовами укладеного договору ТОВ «Укр кредит фінанс» надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн, погодили строк кредитування 365 днів, базовий період 21 день, знижену процентну ставку 1% в день, стандартну процентну ставку 1% в день протягом 180 перших днів з дня укладення договору, 0,74% в день з 181 дня укладення договору та до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, комісію за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Водночас 28 травня 2025 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття кредитної лінії №1557-4088 за умовами якої [PERSON] надано у кредит додаткові кошти в розмірі 2000,00 грн. Крім цього додатковою угодою №2 від 21 червня 2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1557-4088 [PERSON] було надано у кредит додаткові кошти в розмірі 2000,00 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] умови укладеного договору не виконує, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 35624,00 грн; з яких 12000,00 грн - заборгованість за кредитом, 15634,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 7300,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, 690,00 грн заборгованість по комісії. 16 січня 2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Позивачем не надано доказів того, що між сторонами було укладено кредитний договір та на його виконання перераховані останньому кошти. [PERSON] кредитний договір не підписував з його умовами не ознайомлений. Проценти за користування кредитом, які заявлені до стягнення, нараховані поза межами строку кредитування, що не відповідає вимогам закону. Під час дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 28 травня 2025 року за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) між сторонами було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1557-4088 на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн, строк кредитування 365 днів, тобто до 27 травня 2026 року, базовий період 21 день, погодили стандартну процентну ставку 1 % за кожен день користування кредитом протягом перших 180 днів користування кредитом, стандартну процентну ставку 0,74 % за кожен день користування кредитом починаючи з 181 дня користування кредитом, 0,7% комісійної винагороди від суми платежу, що вноситься позичальником. Відповідач підписав договір про відкриття кредитної електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем) А9164. Згідно скан копії моніторингу дій користувача [PERSON] встановлено, що 28 травня 2025 року о 11:45:00 відбувся вхід клієнтом на сайт кредитодавця ttps://creditkasa.ua; 28 травня 2025 року 11:46:00 ідентифікація клієнта в інформаційно- телекомунікаційній системі (вхід до особистого кабінету); 28 травня 2025 року о 11:47:08 створення заявки клієнтом; 28 травня 2025 року о 11:56:19 повідомлення товариством про прийняте рішення, надсилання смс про схвалення заявки на тел. +380 (96) 265-31-50; 28 травня 2025 року о 11:57:00 повідомлення товариством про прийняте рішення (надіслання емейлу про схвалення заявки на yaroslav2003bamm@g mail.com; 28 травня 2025 року о 11:57:19 розміщення товариством договору (оферти) в інформаційно- телекомунікаційній системі в особовому кабінеті Клієнта на https:// creditkasa.ua /views/activity; 28 травня 2025 року 11:57:59 ознайомлення клієнта з офертою (підтвердження ознайомлення з офертою обрання опції "Приймаю"); 28 травня 2025 року 11:58:00 формування товариством одноразового ідентифікатора відправка смс з одноразовим ідентифікатором для підписання на тел. +380 (96) 265-31-50; 28 травня 2025 року о 11:58:17 клієнтом сформоване електронне повідомлення про прийняття пропозиції у особистому кабінеті; 28 травня 2025 року о 11:58:17 ведення клієнтом одноразового ідентифікатора - підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт); 28 травня 2025 року о 11:58:17 повідомлення товариством (підтвердження) про укладення договору в особистому кабінеті; 28 травня 2025 року о 12:01:26 надання послуги перерахування коштів товариством; 28 травня 2025 року о 12:01:50 товариством повідомлення (підтвердження) про укладення договору та надання послуги, відправка в емейл примірника договору на [INFO] . За змістом договору про відкриття кредитної лінії невід`ємними його частинами є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. 13 червня 2025 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1557-4088, за умовами якої [PERSON] отримав додаткові кошти у кредит у розмірі 2600,00 грн, продовжили строк кредитування до 365 днів з дати укладення додаткової угоди, з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 381 день, погодили комісію за видачу додаткових коштів в розмірі 15% від суми додаткових грошових коштів. Відповідач підписав додаткову угоду електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем) А9251. 21 червня 2025 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1557-4088, за умовами якої [PERSON] отримав додаткові кошти у кредит у розмірі 2000,00 грн, продовжили строк кредитування до 365 днів з дати укладення додаткової угоди, з урахуванням цього строк кредитування за договором становить 389 днів, погодили комісію за видачу додаткових коштів в розмірі 15% від суми додаткових грошових коштів. Відповідач підписав додаткову угоду електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем) А9251. На виконання умов вищевказаного договору та додаткових угод до цього договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, 2600,00 грн та 2000,00 грн, а всього разом 14600,00 грн, шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи EasyPay. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 14600,00 грн підтверджено довідкою про перерахування сум кредиту та інформацією товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім». З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за договором станом на 22 жовтня 2025 року становить 35624,00 грн, в тому числі: основний борг - 12000,00 грн, залишок відсотків 15634,00 грн, залишок відсотків за статтею 625 Цивільного кодексу України - 7300,00 грн; залишок комісій - 690,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитні документи, погодив таким чином, умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договором не надано. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000,00 грн та процентів у розмірі 15634,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за річними процентами на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 7300,00 суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває. Згідно пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за річними процентами на підставі статті 625 Цивільного кодексу України штрафів у сумі 7300 грн задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо стягнення комісії в розмірі 690,00 грн, суд зазначає наступне. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. При цьому, відповідно до частини 1 статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 1 квітня 2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Врахувавши те, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача комісії, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та вважає за необхідне відмовити у задоволенні стягнення комісії в розмірі 690,00 грн з відповідача на користь позивача. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 27634,00 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1879,15 грн.

Outcome: partial