Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулася до Сумського районного суду Сумської області із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 26600,00 грн та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №46183-12/2024, який підписано електронно цифровим підписом. 27 травня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27052025, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 26600,00 грн, з яких 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6300,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 13300,00 грн сума заборгованості за штрафами. Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконувала свого зобов`язання і у неї утворилась заборгованість за договором на загальну суму 26600,00 грн. Ухвалою судді від 20 листопада 2025 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Зачепіло З. Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів перерахування кредитних коштів за вищевказаним договором. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано. Додані розрахунки заборгованості є документами, що складені самим позивачем, а відтак інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає відповідач. У справі відсутні належні та достовірні докази передачі прав вимоги до відповідача первісного кредитора до позивача, в той же час позивачем не надано підтвердження сплати первісному кредитору коштів за договором факторингу, як того вимагає закон. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за штрафом в розмірі 13300,00 грн нараховувалась відповідно до ст. 625 ЦПК України за такий період, коли це було заборонено відповідно до закону (п. 15; п. 18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України), а відтак не може бути стягнута з відповідача, оскільки відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за вказаним договором під час дії воєнного стану. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що відповідачка підписала кредитний договір №46183-12/2024 від 21 грудня 2024 року електронно цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, тобто засвідчила, що вона ознайомилась та погодилась на всі умови та правила, зазначені у договорі, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови кредитування, порядок його виконання, що також у наданому відзиві відповідачкою не заперечується. Жодних заперечень з приводу того, що відповідачка не погодилася з правилами надання кредиту, відповідачкою при укладенні договору висловлено не було. Відповідно до умов укладеного договору кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську карту, вказану власноручно позичальником. Перерахування коштів було здійснено оператором онлайн послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими коштами, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Представником позивача надано всі необхідні документи для підтвердження переходу прав вимоги за кредитним договором, тому твердження представника відповідача про не долучення до позовної заяви підтвердження сплати первісному кредитору коштів за договором факторингу є безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам справи. Для вирішення спору має значення лише частина документа, тому подається засвідчений витяг із нього. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що 21 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту №46183-12/2024, згідно з умовами якого сума позики 7000,00 грн, строк позики 120 днів, кінцева дата погашення 19 квітня 2025 року. Мета отримання кредиту - на власні потреби. Процентна ставка в розмірі -1% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксований. Денна процентна ставка - 1% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору. Орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього договору 2428,90%. Орієнтована загальна вартість кредиту 15400,00 грн. Загальні витрати складають 8400,00 грн. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5457-08хх-хххх-2541. У випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Договір позики та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора W299.Своїм електронним цифровим підписом відповідачка підтвердила, що отримала та ознайомилася із інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с. 5-10). 21 грудня 2024 року через сервіс онлайн платежів iPay.ua згідно з укладеним договором із ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на переказ коштів ФК П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» та перераховано кошти в сумі 7000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції - [NUMBER] (а.с. 11). Зважаючи на норми статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту, не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок, вказаний [PERSON] під час заповнення заявки. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно визначення, встановленого статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, тобто кредитний договір є різновидом договору позики, у зв`язку з чим до нього застосовуються загальні положення про договір позики. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 27 травня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27052025, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по Акту прийому-передачі Реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення цього договору. Ціна продажу за договором становить 4759461,36 грн. (а.с. 12). Також до цього договору укладено Акт прийому передачі реєстру боржників від 27 травня 2025 року за Договором Факторингу №27052025 від 27 травня 2025 року (а.с. 14). Відповідно до платіжної інструкції від 30 травня 2025 року ТОВ «Стар Файненс Груп» перерахувало ТОВ «ФК «ЄАПБ» кошти в сумі 4759461,36 грн за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу №27052025 від 27 травня 2025 року (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 27 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в загальному розмірі 26600,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300,00 грн сума заборгованості за відсотками та 13300,00 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 16). У постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 відображений правовий висновок, згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Матеріали справи не містять доказів визнання судом договору факторингу від 27 травня 2025 року за №27052025 недійсним. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11, від 13 листопада 2024 року №709/1151/24, від 22 листопада 2024 року №601/1776/24). Отже, виходячи з положень статті 516 ЦК України та судової практики, за відсутності повідомлення боржника про заміну кредитора, виконання боржником своїх зобов`язань перед первісним кредитором вважається належним. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого виконання зобов`язання на користь первісного кредитора, тому відповідач не звільняється від виконання зобов`язання на користь позивача у справі, який належним чином підтвердив факт переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором. Отже, суд визнає, що копія договору факторингу, реєстр прав вимоги та платіжні інструкції про оплату фінансування за відступлення прав вимог є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством, за договором факторингу від 27 травня 2025 року №27052025. З виписки, наданої АТ КБ «Приват банк», за договором №б/н за період з 21 грудня 2024 року по 24 грудня 2024 року вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та їй було 21 грудня 2024 року зараховано на картку № [NUMBER] кошти в сумі 7000,00 грн (а.с. 85). Також, з листа АТ КБ «Приват банк» від 22 січня 2026 року вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 86). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №46183-12/2024 від 21 грудня 2024 року [PERSON] станом на 27 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 26600,00 грн (а.с. 17-18). Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань. Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло після 24 лютого 2022 року, а тому позов слід задовольнити частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 13300,00 грн заборгованості за договором, з яких 7000 грн - основна сума боргу, 6300,00 грн - заборгованість за відсотками. У задоволенні вимог про стягнення 13300,00 грн штрафу необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 13300,00 грн, тобто на 50,0%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1514,00 грн (3028 грн.* 50,0 %) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial