Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2022 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1234045980086, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4000 грн. 04.10.2023 року між ТОВ «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 04102023/2, відповідно до умов якого ТОВ «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 1234045980086 від 06.12.2022 року, укладеним між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість в загальній сумі 12350,41 грн., з яких: 3997,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8352,75 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 06.12.2022 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1234045980086, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 4000 грн.; строком на 15 днів; дата повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 21.12.2022 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,99 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Грошові кошти у сумі 4000 грн. були зараховані 06.12.2022 року на картковий рахунок [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 496/10 від 09.10.2023 року. Крім того, судом встановлено, що 04.10.2023 року між ТОВ «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 04102023/2, відповідно до умов якого ТОВ «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 1234045980086 від 06.12.2022 року, укладеним між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] . З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1234045980086 від 06.12.2022 року вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 12350,41 грн., з яких: 3997,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8352,75 грн. - заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018 року. Оскільки, за умовами договору про споживчий кредит № 1234045980086 від 06.12.2022 року сторони погодили строк його дії до 21.12.2022 року, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3997,66 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1194 грн. (4000/100*1,99%*15) відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 06.12.2022 року по 21.12.2022 року, а всього 5191,66 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (5191,66 грн. х 100 : 12350,41 грн. = 42,03 %), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1018,13 грн. (2422,4 грн. х 42,03 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді в розмірі 5000 грн. Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача, а саме в розмірі 2521,80 грн. (6000 грн. х 42,03:100).

Outcome: partial