Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 21.02.2008 року між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту №СМ-SMEВ02/002/2008. Згідно умов договору банк надав відповідачу кредит в сумі 33986,97 дол.США зі строком повернення - до 20.02.2023 року на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. П.2 ч.1 кредитного договору було визначено, що поточним рахунком [PERSON] є рахунок № [NUMBER] . Видача кредиту відбулась шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] . Порядок виконання боргових зобов`язань визначений додатковим договором №9 від 15.06.2022 року до кредитного договору, відповідно до якого було встановлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів шляхом внесення/перерахування готівкових коштів на рахунок погашення боргових зобов`язань. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не повернув отримані кредитні кошти та нараховані відсотки до 20.02.2024 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість 50967,87 грн., а саме: 41967,92 грн- заборгованість по кредиту; 8999,95 грн.- заборгованість по відсоткам Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 17.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження,з повідомленням сторін, призначено судове засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просив розгляд справи провести у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачу [PERSON] направлялась копія ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів, однак на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Повернення. Інші причини», «Адресат відсутній». Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як дана справа відноситься до малозначних, оскільки позовні вимоги позивача складають 50967,87 грн., тобто ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, ніхто із учасників по справі заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов`язань. Згідно з вимогами ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом 21.02.2008 року між акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №СМ-SMEВ02/002/2008. Згідно умов договору банк зобов`язаний надати позичальнику кредит в сумі 33986,97 дол. США зі строком повернення - до 20.02.2023 року, з встановленою плаваючою відсотковою ставкою у розмірі Фіксований відсоток +FIDR на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору(а.с. 6-10). Згідно п.2 ч.1 кредитного договору, було визначено, що поточним рахунком позичальника є рахунок № [NUMBER] .(а.с.6).Відповідно до кредитного договору, банк виконував взяті на себе зобов`язання та надавав позичальнику на підставі його кредитної заявки від 12.02.2008 року на суму 33986,97 дол. США. Видача кредиту відбулася шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] [PERSON] . До кредитного договору вносилися зміни та доповнення на підставі укладених додаткових угод, а саме: додатковий договір №1 від 20.08.2014 року (а.с. 78-82); додатковий договір №2 від 16.01.2015 року(встановлено, що розмір та валюта кредиту становлять 157734,92 грн.(а.с. 83-88); додатковий договір № 3 від 16.12.2015 року(а.с.89-96); додатковий договір № 4 від 07.11.2016 року (а.с.97-102); додатковий договір №5 від 29.05.2017 року (а.с.103-108); додатковий договір №6 від 18.01.2018 року(а.с.109-113) додатковий договір № 7 від 18.01.2019 року(передбачено, що дата остаточного повернення кредиту -20.02.2024 року) (а.с.114-118); додатковий договір б/н від 10.07.2019 року(а.с.119); додатковий договір № 8 від 30.06.2020 (а.с.120-124); додатковий договір №9 від 15.06.2022 року (а.с.125-129). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не повернув отримані кредитні кошти та нараховані відсотки до 20.02.2024 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість 50967,87 грн., а саме: 41967,92 грн.- заборгованість по кредиту; 8999,95 грн.- заборгованість по відсоткам(а.с.5) За викладених обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір 3030 грн. На підставі ст.ст. 3, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved