Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

у серпні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» (надалі - позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 жовтня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Первісний кредитор, Кредитодавець) та [PERSON] укладено кредитний договір № 604117837 (надалі - Кредитний договір) на суму 10 300,00 грн. Договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет вчинив дії, які свідчать про ініціювання укладення договору, в тому числі реєстрацію на сайті Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, подання Заявки на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, проходження верифікації, ознайомлення та підтвердження згоди з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику (далі - Правила) (Додаток № 4), які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит Первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua; отримання на номер телефону, вказаний у Заявці, персонального одноразового ідентифікатора, який потім використав для підписання Кредитного договору; надання згоди (акцепту) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного Договору (підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором). 11 жовтня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 300,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER], що є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця, а Первісний кредитор виконав свої зобов`язання. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу-1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу-1. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу-1 підписали Реєстр прав вимоги № 262 від 12 грудня 2023 року, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01 (надалі - Договір факторингу-2). ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу-2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року до Договору факторингу-2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого та відповідно до реєстру боржників до цього Договору від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48 247,26 грн. Усупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснивши погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Постановленою суддею ухвалою від 29 серпня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Поштовий конверт з ухвалою суду, направлений відповідачеві повернуто суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» 23 вересня 2025 року, водночас, 15 жовтня 2025 року позовну заяву з додатками, ухвалу суду направлено відповідачеві за його заявою на електронну адресу та доставлено до електронної скриньки. 28 жовтня 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позов не визнає, просить, в тому числі, поновити та подовжити строк на подання відзиву на позовну заяву, при прийняті рішення у справі врахувати пояснення відповідача викладені у відзиві, його тяжкий фінансовий стан і правовий статус внутрішньо переміщеної особи. В обґрунтування відзиву відповідач покладає такі обставини: просить прийняти до уваги судову практику, зокрема те, що Богунським районним судом м. Житомира у справі № 295/9022/24 від 13 березня 2025 року повністю відмовлено у задоволені позову ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; позивачем не зазначено період нарахування заборгованості та складові; позивачем не доведено створення одноразового коду ідентифікації, надсилання коду позичальнику через мобільний телефон, електронну пошту або інший засіб комунікації, отримання позичальником відповідного коду, введення позичальником цього коду в ІТ-систему кредитора. Лише зазначення в Кредитному договорі, що зі сторони Позичальника (Споживача) його «Підписано із електронним підписом одноразовим ідентифікатором...», не може свідчити про такий факт. Матеріали справи не містять доказів щодо відкриття відповідних кредитних рахунків (кредитної картки) Позичальнику на виконання умов вищезазначеного кредитного договору та зарахування вказаних коштів на ці кредитні рахунки, а також докази фактичного користування мною кредитними коштами (рух коштів на особових рахунках). Визначення вказаної суми в договорі не свідчить про її отримання відповідачем саме в цьому розмірі. Наданий розрахунок заборгованості є неналежним доказом. Вказує на максимальний розмір процентів, визначений ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Наголошує, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом первісним кредитором ТОВ «МШФД» вказано дані по кредиту: строк 30 днів. Нарахована суму відсотків 37 947,26 грн, при цьому позивач не зазначив розмір відсотків за добу, не навів математичну формулу, за якою виникла заборгованість, тобто нарахована сума відсотків є неточною і незрозумілою. ТОВ «МШФД» нараховано всього 11 243 грн 48 коп (сума відсотків), але позивач ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути більшу сумі відсотків - 37 947,26 грн, що на 26 703,78 грн, тобто розрахунок і сума позову містить розбіжності. Крім того ТОВ «МШФД» нараховано відсотки з 11 жовтня 2023 року по 12 грудня 2023 року - за 62 дні, хоча мав право нарахувати лише за строк кредитування - 30 днів. Відсотки незаконно нараховані після закінчення строку кредиту. Неправомірним є нарахування (донарахування) відсотків новим кредитором ТОВ «ФК» Таліон Плюс до 37 947,26 грн. Наводить власний розрахунок відсотків, за яким сума відсотків становить 15 398,50 грн. Вказує, що Акти прийому-передачі реєстру боржників є не заповненими, не підписаними. В них відсутні дати, ніде не вказані відомості щодо кредитного договору № 604117837, отже дані докази є неналежними і неприпустимими. Наголошує, що на момент укладення договору факторингу 28 листопада 2018 року первинний Кредитний договір, право вимоги за яким відступається, мав би бути укладеним між первинним кредитором та боржником, тому ТОВ «Таліон Плюс» не могло набути права вимоги за договором кредиту № 604117837. Вказує на недопустимості договорів факторингу через відсутність доказів оплати відступлення права, визначення у договорі ціни продажу, формування їх в односторонньому порядку. заперечує проти витрат на правову допомогу, вказує, що є внутрішньо переміщеною особою та посилається на ст. 9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Постановленою ухвалою від 28 жовтня 2025 року витребувано докази у справі. Докази отримані судом 16 грудня 2025 року. 03 листопада 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій представник наголосив, що доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - BADK направлено відповідачу 11 жовтня 2023 року о 17:35:47 год на номер мобільного телефону, вказаний ним у Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 11 жовтня 2023 року о 17:36:36. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 11 жовтня 2023 року з відміткою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», який є належним доказом та містить всі необхідні платіжні реквізити. Додані до позову розрахунки заборгованості не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги № 262 від 12 грудня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року до Договору факторингу №10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року. Строк дії Кредитного договору та нарахування процентів визначено у самому договорі, з урахуванням Дисконтного періоду. Після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Вказує на чинність договір факторингу, підтвердження доказами переходу прав вимоги, належність доказів переходу прав. Вказує, що перерахування суми клієнту не є предметом доказування, оскільки перехід прав вимоги підтверджується підписанням реєстру, як передбачається в договорі. Доказ відповідача на підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи є неналежним Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Повторна неявка відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду не є перешкодою розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 11 жовтня 2023 року від імені [PERSON] до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подано заявку на отримання грошових коштів у кредит від 11 жовтня 2023 року, в якій вказано контактні та персональні дані [PERSON] , електронну адресу: [INFO] ; номер карти: [NUMBER] /а.с.20/. 11 жовтня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 604117837 /а.с.25-29/. Згідно з договором Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10 300 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВАДОПОМОГА» (далі - Правила) (п.2.1). Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника (п.2.2). За п.3.1 Кредитного договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. За п. 3.2-3.4 Кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1421 грн 40 коп. Пунктом 4 Кредитного договору передбачено порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами, згідно з яким, зокрема, Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту (п.4.10.7 Кредитного договору). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором зі сторони відповідача: BADK, відправлено 11.10.2023 17:35:47, введено 11.10.2023 17:36:36. За п. 5.1, 5.3 Кредитного договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми Кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума Кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Згідно з п.7.1 - 7.3, 11.1 Кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 10.11.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 10.11.2028. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Відповідно до п.8.1 - 8.4 Кредитного договору користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: 8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 10.11.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 167,90 (сто шістдесят сім цілих дев`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,46 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка); 8.3.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 10.11.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 563,14 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,54 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процента ставка). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Згідно з п. 12.2-12.5 Кредитного договору порушенням умов цього Договору вважається його невиконання або неналежне виконання або отримання Кредиту Позичальником при використанні недостовірної, неповної, або помилкової інформації. За порушення Позичальником строків повернення Кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, Кредитодавець має право стягнути з Позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення Позичальником зобов`язань за даним Договором, не може перевищувати половину суми Кредиту, одержаної Позичальником за даним Договором. Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану відповідальність передбачена пунктами 12.3 та 12.4 цього Договору застосовується з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством України. За п. 9.1.1 Кредитного договору Кредитодавець має право: 9.1.1.1. вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором;9.1.1.5. в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу; 9.1.1.7. у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Позичальника; 9.1.1.13. передати іншій особі свої права кредитора за Договором без згоди Позичальника. Також одноразовим ідентифікатором 4357, відправленим 11 жовтня 2023 року о 17:35:47, введеним 11 жовтня 2023 року о 17:36:36 [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 604117837 від 11 жовтня 2023 року /а.с.24/. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 11 жовтня 2023 року платіжним дорученням cc1d3ea-5551-484b-a96e-084c3b93cc21 на рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [NUMBER] грошові кошти у розмірі 10 300,00 грн /а.с.11/ з призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору № 604117837 від 11 жовтня 2023 року, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer». Відомості про перерахування та отримання на рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] коштів підтверджуються також отриманими від АТ КБ «Приватбанк» даними від 17 листопада 2025 року /а.с.150-151/. З розрахунку заборгованості [PERSON] , виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 12 грудня 2023 року вбачається, що заборгованість становить 10 300,00 грн тіла кредиту, 11 243,48 грн процентів, які у період з 11 жовтня 2023 року по 10 листопада 2023 року нараховувалися по 47,38 грн щоденно (30 днів на суму 1 421,40), та з 11 листопада 2023 року по 12 грудня 2023 року нараховувалося по 306,94 грн (32 дні на суму 9822,08) /а.с.38-39/. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Клієнт) укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором /а.с.61-63/. Внаслідок неодноразового укладення між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додаткових угод до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії Договору факторингу від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2024 року /а.с.64-66, 67/. 12 грудня 2023 року протоколом узгодження предмету факторингу передано Реєстр прав вимоги 262 /а.с.58, зворот/, та відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 262 від 12 грудня 2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 604117837 в сумі 21 543,48 грн, з яких: 10 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 243,48 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.59-60/. 31 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складено акт звірки взаємних розрахунків /а.с.58/. З розрахунку заборгованості [PERSON] , виконаного Таліон Плюс» станом на 10 жовтня 2024 року вбачається, що заборгованість становить 10 300,00 грн тіла кредиту, 37 947,26 грн процентів, з яких 11 243,48 грн перейшло від первісного кредитора та 26 703,78 грн нараховано у період з 13 грудня 2023 року по 08 березня 2024 року (87 днів) по 306,94 грн щоденно /а.с.36-37/. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі - Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором /а.с.55-57/. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 604117837 в сумі 48 247,26 грн, з яких: 10 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37947,26 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.53-54/. 14 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Таліон Плюс» оплату за відступлення прав вимоги /а.с.52/. 04 червня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (надалі - Фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (надалі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту /а.с.49-51/. Того-ж дня складено Акт прийому-передачі реєстру боржників, підписаний сторонами правочину /а.с.44/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 04 червня 2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 604117837 в сумі 48 247,26 грн, з яких: 10 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 947,26 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.47-48/. У період з 10 по 25 червня 2025 року позивачем оплачено ціну відступлення /а.с.40-43/. Згідно з випискою з особового рахунку, наданою позивачем, [PERSON] має заборгованість за Договором № 604117837 від 11 жовтня 2023 року у сумі 48 247,26 грн, з яких: 10 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 947,26 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.35/. Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Щодо форми та події укладення договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Як убачається з Договору, він підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача після проведення відповідних ідентифікацій, перевірки. Окрім того, між сторонами підписано графік платежів за договором споживчого кредиту, в якому вказані усі умови кредитування. З урахуванням установлених судом обставин справи та досліджених доказів, змісту самого договору, доказів перерахування грошових коштів на рахунок Позичальника, наданих позивачем та отриманих судом, доказів створення, направлення та накладення на договір електронного підпису Позичальника, за умовами якого Позичальник взяв на себе зобов`язання отримати кошти у кредит, повернути їх разом з процентами Кредитору у встановлений договором строк, суд висновує про існування між відповідачем та Первісним кредитором кредитних правовідносин, виконання Первісним кредитором обов`язку з надання коштів Позичальнику та відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві, про відсутність доказів існування зобов`язання, не укладення ним жодного договору, відсутності доказів отримання відповідачем коштів. Відсутність у позивача первинних документів, якими підтверджується відповідне нарахування та перерахування коштів, відсутність доказів створення Первісним позивачем відповідачу рахунку з урахуванням доказів виконання зобов`язання Первісним кредитором, перерахування коштів на рахунок відповідача, відкритий в іншій банківській установі, отримання таких коштів відповідачем, не є підставою для відмови у позові. Посилання відповідача на те, що подані позивачем розрахунки заборгованості є неналежними доказами суд оцінює з урахуванням інших доказів, що підтверджують видачу коштів, умови договору щодо розміру процентів, відсутність доказів сплати заборгованості відповідачем, відтак відхиляє посилання відповідача, враховуючи сукупність поданих позивачем доказів. За ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Посилаючись на ненадання позивачем доказів та відсутність події договору відповідач не вказує, які саме дії є не вчиненими позивачем та які саме докази не надані, в той час, як наявні в справі, подані позивачем, витребувані судом та досліджені належні та допустимі докази у своїй сукупності підтверджують існування між відповідачем та первісним кредитором відносин кредиту та укладення відповідного кредитного договору, узгодження всіх суттєвих умов. Щодо переходу права вимоги, то за п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Так, позивачем надано всі докази, що підтверджують відступлення та подальший перехід від Первісного кредитора до позивача прав вимоги за Кредитним договором, документи, які засвідчують право вимоги у виді кредитного договору та додатків. Умовами договорів факторингів передбачають, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання актів приймання передачі, копії яких надано та досліджено судом. Відтак, посилання відповідача на ненадання позивачем доказів сплати вартості предметів вимоги, неузгодження розміру вартості вимоги, як підставу для висновку про неналежність відповідача, з огляду на відсутність претензій у сторін договорів факторингу суд відхиляє, як безпідставне. З огляду на викладене, суд висновує, що позивач, як правонаступник кредитора у зобов`язанні, довів факт переходу до нього права вимоги до відповідача за спірним Кредитним договором та що доводи відповідача про неповноважність позивача не підтверджені, а саме лише неповідомлення боржника про заміну кредитора не є підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмови у позові. При цьому, за ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. На підтвердження переходів прав вимоги за договорами факторингу позивачем надано витяги з реєстрів прав вимоги, укладені сторонами правочинів, у тому числі й у електронній формі, що засвідчені відповідними підписами сторін договорів. Відповідач клопотання про витребування оригіналів не заявляв, не наводив обґрунтування сумнівів у невідповідності витягу оригіналам, а судом підстав для таких сумнівів не встановлено. За таких обставин суд відхиляє посилання відповідача про неналежність наданих витягів з реєстрів прав вимоги, як доказів. Що-ж до посилань відповідача на дату укладення договору факторингу № 28/1118-01, то укладення договору факторингу між Первинним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» раніше, за дату укладення Кредитного договору не є підставою для висновку про неможливість передачі прав вимоги за договором факторингу, оскільки передача права оформлена, в тому числі, додатковими угодами, що продовжували угоду факторингу, а передача права вимоги відбулася за реєстром, складеним у дату, яка є пізніша за Кредитний договір з урахуванням протоколу узгодження. Щодо посилань відповідача на те, що він є особою, право вимоги кредитора до якої в силу ч. 4 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» заборонено відступати без його згоди, а в силу положень ч. 1 - 3 вказаного Закону у нього є право на перерахунок заборгованості, то суд звертає увагу відповідача, що згідно з ч. 6 ст. 9-2 вказаного Закону положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій російською федерацією території України; до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Доказів того що на спірний Кредитний договір, укладений у жовтні 2023 року, поширюються положення ч. 1 - 5 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідачем суду не надано. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Договору, зобов`язань перед позивачем, як правонаступником Первісного кредитора, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 300,00 грн. Перевіряючи розмір заборгованості за відсотками суд ураховує таке. Положеннями Кредитного договору визначено строк дії кредитного договору - 5 років, у межах якого повинні бути вчинені розрахунки за договором (п.11.1). Положення договору, які визначають строк у 30 днів, на які посилається відповідач (п.1.3), стосуються лише дисконтного періоду нарахування процентів, відтак, не є строком кредитування. Матеріали справи свідчать, що Кредит надано одним платежем. У термін, визначений Кредитним договором, як Дисконтний (п.1.1.3, 3, 8.3.1), відповідачем сума кредиту не повернута та Первісним кредитором з 11 листопада 2023 року розпочате нарахування процентів за процентною ставкою 2,98 % у день (п.8.4). Відтак, суд ураховує правомірність поданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, за яким відповідачеві нараховувалися проценти у період з 11 жовтня 2023 року по 10 листопада 2023 року по 47,38 грн (10300 * 0,46 / 100) щоденно, а з 11 листопада 2023 року по 306,94 грн щоденно (10300 * 2,98 / 100). При цьому, з урахуванням строку дії договору у п`ять років суд ураховує, що дії з нарахування процентів відповідно до умов Кредитного договору до 08 березня 2024 року (загалом - 149 днів) є правомірним. Однак не є правомірним розмір процентів, який нараховано відповідачеві та який заявлено до стягнення з такого. Положеннями частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний розмір денної процентної ставки на рівні 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року). Проте, згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року). Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати такі значення: в період часу з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (120 днів) 2,5%; 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (120 днів) 1,5%; з 20 серпня 2024 року - 1%. Первісним кредитором проценти нараховані в розмірі 2,98 % щоденно по 08 березня 2024 року. Відтак, установлення у договорі процентної ставки у розмірі 2,98 % щоденно у період з 24 грудня 2023 року суперечить Прикінцевим та Перехідним положенням Закону № 3498-ІХ. Таким чином, нарахований розмір процентів у період з 24 грудня 2023 року по 08 березня 2024 року підлягає перерахуванню за ставкою 2,5 % та у цей період розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 257,50 грн (10 300 * 2,5 / 100). За таких обставин Первісним кредитором правомірно нараховано відповідачеві проценти в сумі 11 243,48 грн, так само, як і правомірним є нарахуванння процентів ТОВ «Таліон Плюс» до 23 грудня 2023 року в сумі 3 376,34 грн (11 * 306,94). Водночас, у період з 24 грудня 2023 року по 08 березня 2024 року сума процентів становить 19 570,00 грн (76 * 257,50). Тобто, заявлений до стягнення позивачем розмір процентів підлягає зменшенню на 3 757,44 грн, що буде відповідати положенням п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Тобто вимога позову про стягнення 37 947,26 грн процентів за договором є такою, що підлягає задоволенню частково, й з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі 34 189,82 грн (11 243,48 + 3 376,34 + 19 570,00). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд висновує, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 489,82 грн, з якої: 10 300,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 34189,82 грн - заборгованості за відсотками (на 92,21% від заявленого). У решті позову належить відмовити. Посилання відповідача на його скрутний матеріальний стан, статус ВПО не є підставою, встановленою законом, для звільнення від нарахованих відсотків чи невиконання взятого на себе зобов`язання. Інші доводи та аргументи сторін, в тому числі на судову практику судів першої та апеляційної інстанцій, як самі по собі так і в їх сукупності не є підставою для задоволення позову чи відмови у ньому, а тому не приймаються судом до уваги та не аналізуються. Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який включає в себе, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу на суму 7 000,00 грн та складається з: вивчення матеріалів справи: 2 год - 1 000,00 грн; складання позовної заяви: 2 год - 5 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту: 1 год - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань: 1 год - 500,00 грн. До позовної заяви позивачем, на підтвердження понесення таких витрат, надано: довіреність /а.с.30/, свідоцтво /а.с.31/, договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року /а.с.34/, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року /а.с.32/, додаткову угоду № 25770772070 від 05 червня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 /а.с.33/. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. Відповідно до п.3.4. Договору від 05 червня 2025 року після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Пунктом 3.6. Договору встановлено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта. З огляду на вищезазначене, рахунок про оплату наданих послуг за вищевказаним договором про надання правничої допомоги може бути сплачений Клієнтом після ухвалення судом рішення, що відповідає принципу свободи договору та волевиявленню сторін. Водночас, суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн неспівмірними зі складністю справи, оскільки позов стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, не потребує вивчення великої кількості судової практики, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача в судові засідання не з`явився, внаслідок чого суд висновує, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 3 000,00 грн. З цієї суми, зважаючи на часткове задоволення позову на 92,21% від заявленого слід стягнути 2 766,30 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд висновує про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 233,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial