Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

23 грудня 2025 року представник позивача звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд» 22.12.2025. В обґрунтування позову представник зазначила, що 20 грудня 2024 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1210924. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проєкт цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. 25 червня 2025 р. між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 25062025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 25062025 від 25.06.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 19 074,00 грн, з яких:- 4 900,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням;- 6 174,00 грн заборгованість по комісії за обслуговування кредиту;- 8 000,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). На підставі викладеного, представник позивача прохала суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 19074 грн та судові витрати. Ухвалою від 29 грудня 2025 року провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав до суду заяву, у якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає частково. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 20 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1210924, який підписано відповідачем електронним підписом 680620. Відповідно до Договору відповідачу було надано кредит у сумі 4900,00 грн (п.1.2.), кредит надається строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 20.12.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів (п.1.3) загальні витрати позичальника за кредитом складають 15704,50 грн (п.1.5). Відповідно до п. 1.5.2. комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 15092,00 грн, що нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком № 1 до цього договору. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п.1.5.3). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів (п.1.5.4). Відповідно до п.2.1. кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п.2.1.) (а.с.6-11). Кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 1210924 від 20.12.2024 надавши позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 4900 грн на картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням 39825697 від 20.12.2024, з призначенням платежу: кошти згідно договору 1210924 (а.с.15). 25.06.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» було укладено договір факторингу № 25062025, відповідно до п. 1.1. за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить клієнту (а.с.17-21). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26062025 від 25.06.2025 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1210924 від 20.12.2024 у загальному розмірі 19074,00 грн, яка складається з: сума заборгованості за основним зобов`язанням 4900,00 грн, сума заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості 6174,00 грн; сума заборгованості по штрафам 8000,00 грн (а.с.25). Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» [PERSON] по кредитному договору № 1210924 добровільно сплачував комісію за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості у загальній сумі 2670,50 грн (а.с.16). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем був укладений кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та які підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено в ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Кредитним договором № 1210924 від 20.12.2024 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення за кредитним договором № 1210924 від 20.12.2024 року 4900,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу. Судом із досліджених доказів встановлено, що за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4900,00 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з їх повернення не виконав, ані на користь першого кредитора, ані на користь позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 року 4900,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 року 8000,00 грн штрафу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що штраф за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 року в розмірі 8000,00 грн нарахований відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 року в розмірі 8000,00 грн штрафу до задоволення не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення за Договором про споживчий кредит № 1210924 від 20.12.2024 року 6174,00 грн комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, пунктом 1.5.2 Договору передбачено нарахування комісії за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування) 15092,00 грн, що нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, що встановлені графіком платежів, який є додатком № 1 до цього договору. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У той же час, лише однієї умови договору про сплату позичальником комісії за обслуговування кредиту недостатньо для стягнення з нього вказаної комісії. Окрім цього, кредитодавцю необхідно надати докази того, що позичальнику справді надавалися послуги пов`язані з обслуговуванням кредиту, якими він скористався. Однак як видно з матеріалів справи кредотодавцем не було зазначено та не надано доказів існування, переліку послуг пов`язаних з обслуговуванням кредиту, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а також доказів того, що він користувався даними послугами протягом строку кредитування. Враховуючи, що кредитодавець не зазначив та не надав вищевказаних доказів, то відсутні і правові підстави для стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту в сумі 6174,00 грн. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення 19074 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 4900,00 грн що становить 25,68 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 622,07 грн, що складає 25,68 % від 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial