Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

В червні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту утримання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що від попереднього шлюбу він має сина 2012 року народження, який проживає окремо з матір`ю. Від нового шлюбу має сина 2024 року народження. Його теперішня дружина від попереднього шлюбу також має дитину 2014 року народження, яка проживає в родині позивача та не отримує матеріальної допомоги від рідного батька - відповідача. Його дружина перебуває в декретній відпустці, у зв`язку з чим не працює. Таким чином на утриманні позивача фактично перебувають троє неповнолітніх дітей. В продовж трьох років позивач перебуває у складі Збройних сил України. Встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей необхідно йому для звільнення з військової служби. 16.06.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра позовна заява залишена без руху. 25.08.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 28.08.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 17.09.2025 через систему «Електронний суд» представник третьої особи військової частини, подав письмові пояснення в яких звернув увагу на недоведеність позивачем факту утримання трьох неповнолітніх дітей. Зауважив, що у дитини його дружини від першого шлюбу [PERSON] , є батько, який має обов`язок його утримувати. У зв`язку з вказаним просив у задоволені позову відмовити. 29.09.2025 позивачем подано відповідь на пояснення третьої особи, в якій позивач вказує, що відповідач [PERSON] , який є рідним батьком [PERSON] , не сплачує аліменти на утримання дитини, отже його утримання здійснює саме позивач. 17.11.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, викликався в судове засідання шляхом направлення поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У судовому засіданні третя особа [PERSON] надала усні пояснення, в яких підтримала позов у повному обсязі. Вказала, що позивач дійсно має двох рідних дітей, яких утримує, також на його утриманні перебуває її син від першого шлюбу [PERSON] , який проживає з ними. Вказала, що з відповідачем не спілкується тривалий час, матеріальну допомогу на утримання спільної дитини [PERSON] відповідач не надає. На питання суду надала відповідь, що із заявою про примусове стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] вона не зверталася, на цей час будь-яке виконавче провадження, щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] або спільної неповнолітньої дитини відсутнє. Вказала, що звернення позивача до суду з даною заявою спрямоване на звільнення його з військової служби. Представник третьої особи військової частини заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав недоведеності утримання позивачем трьох неповнолітніх дітей. Вказав, що дитина позивача від першого шлюбу проживає окремо від нього в родині матері та її нового чоловіка, до того ж в іншому місті. У дитини [PERSON] є рідний батько, який має обов`язок його утримувати. Також представник вказав, що звернення заявника до суду з даною заявою спрямоване виключно на звільнення з військової служби. Представник третьої особи Управління - служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради до суду не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав. Дослідивши матеріали, справи, перевіривши надані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено таке. Свідоцтвом про шлюб від 14.06.2024, серія [NUMBER] підтверджується факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 233. Свідоцтвом про народження [PERSON] , Серія [NUMBER] від 23.06.2020 підтверджується, що він народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 03, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження [PERSON] , Серія [NUMBER] від 21.05.2014 підтверджується, що він народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 06, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження [PERSON] , Серія [NUMBER] від 12.12.2024 підтверджується, що він народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 578, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З Довідки № 2831 про склад сім`ї позивача від 06.12.2025 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та входять до складу сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З Довідки № 152533 від 14.05.2025 Другого правобережного відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах у місті Дніпрі встановлено, що в провадженні Державної виконавчої служби не перебуває будь-яке провадження про стягнення коштів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] . З Довідки про розмір сплачених аліментів № 287-24/8108 від 12.05.2025 вбачається, що позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] згідно судового наказу № 595/1050/14-ц від 01.12.2014 на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованості не має. З наданої копії військового квитка позивача вбачається, що він є діючим військовослужбовцем Збройних сил України. Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача та його сім`ї учасниками справи суду не надано. Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у статтях 14, 15 СК України. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до приписів частини першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 2 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Відповідно до Додатку 5 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, додають документи, що підтверджують право на відстрочку: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину. У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 160/11228/23 вказано, що особа, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, має право на участь у вихованні її дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Судом встановлено, що позивач є батьком двох малолітніх дітей та перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю, яка має дитину від попереднього шлюбу, щодо якого він є вітчимом. Згідно зі статтею 268 СК України, обов`язок вітчима утримувати пасинка або падчерку виникає виключно за наявності сукупності умов, а саме: відсутності у дитини матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів чи сестер або неможливості цих осіб з поважних причин здійснювати належне утримання, за умови наявності у вітчима можливості надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] відносно якої він не позбавлений батьківських прав. Позивачем не доведено, що відповідач не здійснює батьківські права та обов`язки щодо цієї дитини або ухиляється від утримання дитини. За таких обставин підстави для виникнення у позивача самостійного юридичного обов`язку щодо утримання [PERSON] відсутні. Посилання позивача та заінтересованої особи [PERSON] на те, що біологічний батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків та має заборгованість зі сплати аліментів, суд оцінює критично. Крім того, суд враховує, що на момент розгляду справи дитина позивача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає разом із заявником та перебуває в іншому місті разом з матір`ю, що унеможливлює висновок про його перебування на його повному утриманні у розумінні статті 315 ЦПК України. Надання позивачем матеріальної допомоги дітям за власною ініціативою або за домовленістю з матір`ю дітей є проявом турботи та відповідального ставлення до сім`ї, однак не є тотожним виконанню законодавчо встановленого обов`язку утримання, який є визначальним для застосування підстав, передбачених законодавством про мобілізацію. Суд також звертає увагу, що відповідно до поданої заяви встановлення факту перебування дітей на утриманні позивачу необхідне йому для реалізації права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. Разом із тим, з аналізу статті 268 СК України вбачається, що обов`язок утримання дитини дружини у позивача як у вітчима може виникнути лише за сукупності передбачених законом обставин, доказів наявності яких суду надано не було. Добровільне надання матеріального утримання чужій дитині, навіть у разі доведення такого факту, не свідчить про перебування дитини на утриманні особи у розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». За таких обставин суд доходить висновку, що доводи позивача та заінтересованої особи [PERSON] щодо необхідності встановлення відповідного факту не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Виходячи з наведеного, суд зазначає, що позивач, як вітчим, та за згодою матері дитини може брати участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні, однак це не породжує юридичного обов`язку щодо її утримання у значенні, яке надається такому обов`язку законодавством про військову службу. Таким чином, підстави для встановлення факту перебування на утриманні заявника неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed