Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У травні 2024 року представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Олійник Л.В., звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідачів, у якій просила суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період 01.12.2021 - 31.08.2023 у розмірі 18 912,56 грн, з них: 3 521,16 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії; 15 391,40 грн заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання. Позов мотивовано тим, що відповідачі проживають у квартирі, площею 71,20 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення, у зв`язку з чим мають відкритий особовий рахунок [NUMBER] . Вказує, що між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме позивач надавав послуги відповідачам, вони ними користувалися, але не оплачували їх, порушивши зобов`язання перед позивачем. Відтак, станом на 01.09.2023 за спожиті послуги у відповідачів утворилась заборгованість на суму 18 912,56 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали позову надійшли до провадження судді Франківського районного суду Марків Ю.С. (а.с.8). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.06.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків (а.с. 12-13). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 17.09.2024 (а.с.16-17). До початку першого судового засідання, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, 17.09.2024 (вх.№26263/24) на адресу суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач, посилаючись на корекцію боргу, просить суд стягнути з відповідачів: 3 035,76 грн заборгованості за надані послуги гарячого водопостачання; 5 448,23 грн заборгованості за надані послуги теплопостачання (а.с. 30-32). Ідентична заява надійшла на адресу суду 19.09.2024 (вх.№26684/24) (а.с. 38-41). 30 жовтня 2024 року від відповідача-1 ( [PERSON] (надалі - відповідач-1) надійшли письмові заперечення до позову, які суд оцінює як відзив (вх.№31638/24) (а.с. 48-79). Відповідач-1 з вимогами позовної заяви не погодився, вказавши про те, що не є споживачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, відмовилася від таких послуг ще у 2006 році. Квартира відповідачів відключена від системи центрального опалення та гарячого водопостачання з 05.10.2007, на підтвердження чого надано відповідний акт. У листопаді 2021 року на адресу відповідачів надійшло повідомлення позивача про відкриття особового рахунку. Надалі позивачем розпочато проведення необґрунтованих, на думку відповідача-1, нарахувань, які щоразу зростали. У червні 2023 року контролер ЛМКП «Львівтеплоенерго» [PERSON] підтвердила наявність у квартирі автономного опалення, склавши акт обстеження засобу обліку гарячої води №1166, а з вересня 2023 року відповідні повідомлення на оплату послуг адресувались безпосередньо відповідачу-1, без її дозволу на використання персональних даних. Непомірне зростання боргу змусило відповідача-1 28.05.2024 знову звернутись до органів управління позивача та вкотре надати документальне підтвердження від`єднання квартири від центрального опалення та гарячого водопостачання. За результатом розгляду її звернення отримала відповідь із незрозумілим відповідачу-1 перерахунком. Триваючі нарахування вважає необґрунтованими, а повідомлення на оплату безглуздими, непрозорими, суперечливими, із незрозумілими сумами перерахунків та донарахувань, без показників приладів комерційного обліку. Звертає увагу на те, що графи «покази комерційного вузла обліку ГВП» та «покази комерційного вузла обліку Т/Е» у відповідних повідомленнях на оплату не заповнені та порожні, що, на думку відповідача-1, вказує на здійснення нарахувань поза даними приладів обліку, які, можливо й функціонують в будинку. Оскільки квартира відповідачів ще з 2007 року правомірно відключена від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, то позивач просить стягнути заборгованість за послуги, які постачати до квартири відповідачів технічно не можливо. Позивач не враховує теплове навантаження відповідно до опитувального листа споживача теплової енергії, розробленого для квартири відповідачів, оскільки при відключенні у багатоквартирному житловому будинку окремої квартири від мереж централізованого опалення теплове навантаження на будинок зменшується, опалення відключеної квартири не забезпечується від мереж централізованого опалення. Між сторонами ніколи не укладались жодні договори та не виникали договірні відносини на забезпечення системи центрального опалення та гарячого водопостачання. Указані послуги відповідачем-1 не замовлялися і не отримуються. Котел квартири відповідачів, яка розташована на першому поверсі, здійснює теплопостачання як квартири, так і місць загального користування першого під`їзду будинку [ADDRESS] , оскільки саме на першому поверсі не має централізованого обігріву, відсутні енергозберігаючі заходи будинку (труби постачання теплової енергії та батареї опалення першого під`їзду на першому поверсі відсутні (відрізані, заглушені, холодні, не функціонують упродовж тривалого часу). 3 грудня 2024 року (вх.№ 35603/24) відповідачем-1 подано клопотання про долучення доказів у справі, із зазначенням що станом на 2004 рік підприємство здійснювало нарахування, виходячи із загальної площі 67,1 кв.м., а станом на 2010 - 71,2 кв.м., при цьому за актом приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання від 03.10.2007 розмежовано загальну площу - 71,2 кв.м. та опалювальну - 57,5 кв.м. Тому, на думку відповідача-1, ті послуги, за які можливо мають сплачувати мешканці відключених від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартир слід перерахувати та конкретизувати (а.с. 91-95). 15 січня 2025 року (вх.№ 1275/25) відповідачем-1 подано клопотання про зупинення провадження у справі до отримання результатів державного реагування за заявами - скаргами споживача (звернення до Антимонопольного комітету України та інших органів (а.с. 102-105). Однак, у судовому засіданні, що відбулось 14.10.2025, відповідач-1 просила залишити указане клопотання без розгляду. Результатів розгляду раніше поданих нею звернень до Антимонопольного комітету України та Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до матеріалів справи не надано. На підставі розпорядження керівника апарату №89/Р від 26.05.2025, відповідно до п.2.3, п.п.2.3.43, 2.3.44, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 465/4268/24 (а.с. 115). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 указану справу передано для подальшого розгляду до провадження судді Франківського районного суду Баран О.І. (а.с. 116-117). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.06.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Баран О.І., призначено судове засідання у справі на 24.07.2025, явку представника позивача визнано обов`язковою (а.с.118-119). У судове засідання, призначене на 24.07.2025 представник позивача не з`явився, 02.07.2025 повідомив про перебування у щорічній відпустці (а.с. 133-135). За неявки представника позивача, відповідачів та відсутності доказів про їх належне повідомлення рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на їх зареєстроване місце проживання [рекомендовані повідомлення штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» 0610262952684, 0610262953117, 0610262952960], судове засідання, призначене на 24.07.2025 не відбулось (а.с. 125-161, 168-173). 14 серпня 2025 року (вх.№ 25476/25) відповідачем-1 подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору (а.с. 163-167), у задоволенні якого відмовлено ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.10.2025 (а.с. 185-186). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідача-1 про роз`яснення ухвали Франківського районного суду м. Львова від 19.06.2025 (а.с. 182-184). У судовому засіданні, яке відбулось 14.10.2025, після розгляду низки раніше поданих клопотань відповідача-1 та оголошення постановлених ухвал суду, відповідачем-1 подано чергове клопотання «про порушення прав та захист персональних даних, незаконне отримання, обробку та поширення персональних даних» (а.с. 187). Представником позивача подано клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, у зв`язку необхідністю спростування доводів відповідача-1 та заявленого ним клопотання, зважаючи на принцип змагальності сторін. 10 листопада 2025 року представником позивача подано письмові пояснення з наданням копії рішення Львівської міської ради №968 від 30.10.2020 «Про спрощення інформування мешканцями суб`єктів господарювання, які виступають виконавцями житлово-комунальних послуг, про зміну кількості зареєстрованих осіб» та договору №77/102-11 від 20.02.2023 (а.с. 194-199). 12 листопада 2025 року представником позивача подано клопотання про продовження перерви у судовому засіданні (а.с. 200) та долучено детальний розрахунок послуги гарячого водопостачання та теплопостачання (а.с. 200а - 217). Цього ж дня (12.11.2025) відповідачем-1 також подано на адресу суду заяви «про неможливість застосування методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», «щодо встановлення факту, що індивідуальна система теплопостачання квартири бала змонтована в рамках Державної програми енергозбереження», «про виявлені порушення у діяльності ЛМКП «Львівтеплоенерго» та небажання громадянки України вступати з підприємством у будь-які відносини», клопотання «про відмову у задоволенні позову», заяву про відмову від участі у судових засіданнях (а.с. 218 - 236). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.11.2025 за результатом розгляду заяви відповідача-1 про відмову від участі у судових засіданнях, як заяви про відвід судді Баран О.І., таку визнано необґрунтованою, з передачею заяви для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а.с. 239-241). Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2025 у задоволенні заяви відповідача-1 про відвід судді Баран О.І. відмовлено (а.с. 243-244). 5 січня 2026 року від відповідача-1 на адресу суду надійшли заяви «фіксуюча заява щодо обставин судового засідання 16.10.2025 року», «фіксаційна та про розгляд справи без участі відповідача». Відповідачем-1 зазначено про те, що не просила представника позивача надавати будь-які пояснення або інформацію щодо порушення законодавства про захист персональних даних, адресувавши відповідну заяву виключно суду. Представник позивача не вірно розцінив її заяву як звернення до нього та заявив з цього приводу клопотання про оголошення перерви. Крім цього, її належним чином «завчасно» не повідомлено про оголошення перерви у судовому засіданні 12.11.2025. Також звернула увагу на те, що її попередня заява, розглянута як заява про відвід, не містила вимоги про відвід судді та не була спрямована на усунення судді від розгляду справи. Не заперечила проти подальшого розгляду справи без її особистої участі, однак зауважила, що її неявка не є визнанням позовних вимог, підтримала усі раніше подані письмові пояснення, заперечення, заяви та докази. 5 лютого 2026 року від відповідача-1 надійшла заява, відповідно до якої відповідач-1 здійснила часткову оплату коштів на рахунок позивача [NUMBER] , із призначенням платежу «постачання теплової енергії для потреб будинку без визнання заборгованості та правовідносин» на суму 4 000,00 грн. При цьому, відповідач-1 наполягла на тому, що указані послуги не замовляла, не отримує і такі створені штучно, а тому оплата здійснена нею зважаючи на стан її здоров`я та необхідність уникнення подальшого фінансового та морального навантаження, що не свідчить про визнання заборгованості. Просила виключити незаконні, на її думку, нарахування за постачання гарячої води та пені врахувати, що решту суми нею буде перераховано на рахунок позивача пізніше, зважаючи на її фінансовий стан. Подальші судові засідання також просила проводити без її участі. Відповідачі у судове засідання, призначене на 06.02.2026 не з`явились, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином про час і місце судового засідання. 6 лютого 2026 року від представника позивача також надійшла заява про розгляд справи без її участі, із зазначенням про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Між позивачем та відповідачами не було укладено окремих Договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021, за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Крім цього, зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua, що є загальновідомою обставиною у межах міста Львова, і відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, не потребує доказування. Для здійснення оплати за надані послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Рішенням Львівської міської ради №968 від 30.10.2020 «Про спрощення інформування мешканцями суб`єктів господарювання, які виступають виконавцями житлово-комунальних послуг, про зміну кількості зареєстрованих осіб» право користування реєстром територіальної громади м. Львова надано суб`єктам господарювання, які виступають виконавцями житлово-комунальних послуг, у частині перегляду інформації та отримання витягу про кількість зареєстрованих осіб. Указаним рішенням Львівським міським комунальним підприємствам, у тому числі «Львівтеплоенерго» надано право отримувати самостійно у реєстрі територіальної громади м. Львова інформацію щодо кількості зареєстрованих у житлі споживача осіб та їх зміну. Формування статистичної звітності відомостей про зміну кількості зареєстрованих осіб у помешканні для суб`єктів господарювання, які виступають виконавцями житлово-комунальних послуг забезпечує Львівське комунальне підприємство «Міський центр інформаційних технологій» (адміністратору реєстру територіальної громади м. Львова) (а.с. 195-196). 20 лютого 2023 року між позивачем (замовником) та Львівським комунальним підприємством «Міський центр інформаційних технологій» (виконавець) укладено договір №77/102-11, пунктом 1.1. якого виконавець зобов`язався надавати на постійній основі в рамках абонентського обслуговування замовнику послуги, пов`язані з адмініструванням доступу до реєстру територіальної громади (а.с. 198-199). Із наявної у матеріалах справи довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 33 від 19.09.2023 встановлено, що за адресою [ADDRESS] з 25.07.1989 зареєстровано [PERSON] , а з 26.06.2006 - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Крім цього, зареєстроване місце проживання відповідачів за указаною адресою також встановлено судом із даних Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 9-11). Загальна площа квартири відповідачів становить 71,20 кв.м., що також підтверджується станом на 07.10.2010 довідкою, наданою відповідачем-1, виданою ЛКП «Сокільницьке» (а.с. 92). Квартира відповідачів обладнана індивідуальними системами опалення Квартира відповідачів обладнана індивідуальними системами опалення, на підставі Розпорядження Франківської районної адміністрації №2272 від 08.12.2006 «Про заміну опалення в квартирі [ADDRESS] », Технічних умов на відключення від мережі ЦО і ГВП (а.с.51-54). Згідно з актом про відключення квартири (нежитлового приміщення) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 05.10.2007, квартира [ADDRESS] відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (а.с.55). Акт також підписано представником виробника послуг з ЦО і ГВП (позивачем у справі). Квартира відповідачів має лічильник №332360 (а.с. 65, 70), який обстежено 21.06.2023, за результатом чого складено відповідний акт №1166 від 22.06.2023. Із змісту указаного акта вбачається, що у квартирі встановлено автономне опалення, вхід гарячої води від загального стояка перекритий кульовим краном і опломбований (а.с. 70). На указане позивач уваги не звернув, і 29.05.2024 звернувся до суду із первинним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період 01.12.2021 - 31.08.2023 у розмірі 18 912,56 грн, з них: 3 521,16 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії; 15 391,40 грн заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання. При цьому, як вбачається із заяви по суті справи, у день надходження позовної заяви до суду, відповідач-1 звернулася до позивача із заявою від 28.05.2024 (вх.21495 від 29.05.2024) у якій наголосила на наявності у квартирі відповідачів індивідуальної системами опалення, яке функціонує понад 18 років та неправомірності вимог щодо стягнення заборгованості, сформованої на її думку штучно (а.с. 73). У ході розгляду звернення відповідача-1, позивач листом №08-7097-06/24 від 05.06.2024, для прийняття рішення про проведення перерахунку заборгованості, просив відповідача-1 надати дозвільні документи щодо відключення квартири [ADDRESS] від системи гарячого водопостачання (а.с. 74). За результатом розгляду звернення відповідача-1, позивач листом №08-8615-07/24 від 11.07.2024 повідомив про проведення у червні 2024 року перерахунку кількості та вартості послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , із відображенням його результатів у повідомленні на оплату за червень 2024 року (а.с. 75). Надалі, представником позивача, за результатом проведеної корекції боргу за послуги з гарячого водопостачання і у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідачів: 5 448,23 грн заборгованості за надані послуги теплопостачання; 3 035,76 грн заборгованості за надані послуги гарячого водопостачання, яка існує станом на 16.09.2024. Відтак, станом на час прийняття рішення у справі факт обладнання квартири відповідачів індивідуальними системами опалення є безспірним, про що також вказує відповідна заява про зменшення розміру позовних вимог. За встановлених обставин, для вирішення спору по суті суд не з`ясовує в рамках якої саме програми у квартирі відповідачів встановлено індивідуальну систему опалення. Відповідач-1 вважає, що за наявності індивідуальної системами опалення ще з 2007 року, відсутності технічної можливості та договірних відносин, відсутності на першому поверсі під`їзду централізованого обігріву та енергозберігаючих заходів будинку у відповідача-1 відсутні фінансові зобов`язання перед позивачем. Відповідно до копії Акта, складеного 30.03.2022, із заповненими графами кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , при огляді під`їзду встановлено: - труби постачання теплової енергії та батареї опалення першого під`їзду на першому поверсі відсутні (відрізані, заглушені, холодні, не функціонують упродовж тривалого часу); - торцеві стіни під їзду не утеплені, панельні шви продірявлені, розходяться, плитка облітає, вологість через стіни потрапляє до квартир, які покриваються пліснявою; - вікна місць загального користування зношені, є залишки рам, в окремих місцях віконне скло складається із дрібних шматків; - є лише одні вхідні металеві двері, встановлені мешканцями за власні кошти, внутрішні двері відсутні; - слухові вікна у підвальному приміщенні не відповідають вимогам ДБН; - технічний стан будинку у т.ч. мереж теплопостачання будинку [ADDRESS] невідомий. Візуально у підвалі зношені, не утеплені мережі, прорив яких наносить матеріальні та моральні збитки мешканцям перших поверхів. Підписи представників квартир у зазначеному акті не засвідчені у встановленому законом порядку (а.с. 71). Під`їзд [ADDRESS] обладнаний комерційними приладами обліку теплової енергії. З наданих відповідачем-1 документів вбачається, що за адресою реєстрації місця її проживання створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наукова 13-15». Для забезпечення нормативної температури у будинку ОСББ «Наукова 13-15», яке є виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком, упродовж періоду 01.01.2021 - 31.07.2021 встановлено крани гарячого теплопостачання та проведено заміну пошкоджених труб, у тому числі труб опалення та гарячого водопостачання (а.с. 76-79). З відповіді на інформаційний запит від 17.12.2021, наданої за підписом директора ЛМКП «Львівтеплоенерго», В.Вольським, голові правління ОСББ «Наукова 13-15» (а.с. 66) вбачається, що у червні 2021 року у житловому будинку за адресою [ADDRESS] (1, 2 під`їзди) відповідно до проектної документації встановлено вузли комерційного обліку теплової енергії. У липні 2021 року між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСББ «Наукова 13-15» укладено Договори №4 - 8 від 08.07.2021 «Про встановлення (зміну) вузлів обліку теплової енергії» у вищевказаних будинках. Згідно із п. 1 указаних Договорів, власники (співвласники) вказаних будинків зобов`язані відшкодувати оператору зовнішніх інженерних мереж, а саме позивачу вартість вузлів обліку та кошти, витрачені на їх встановлення. Роз`яснено, що Законом України №2119-VІІІ від 22.06.2017 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який введений в дію з 02.08.2017 визначено: - обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюється оператором зовнішніх інженерних мереж; - витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом оплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Інформацію щодо переліку квартир будинків, власників квартир, кількості мешканців, які проживають (зареєстровані) у квартирах та щодо площі квартир, позивачем отримано в електронному вигляді у липні 2014 року від ЛКП «Соцільницьке», яке на той час було балансоутримувачем вказаних будинків. Отриману інформацію внесено у систему нарахувань позивача, з метою проведення розрахунків за спожиті послуги та створено особові рахунки на оплату послуг, зокрема і для квартир, які відключені від системи централізованого опалення (обладнані індивідуальними системами опалення) (а.с.66). Відповідачем-1 також надано копію відповідного договору про встановлення (зміну) вузлів обліку теплової енергії із додатком-1 до нього, підписаного уповноваженими особами позивача та ОСББ «Наукова 13 - 15» (а.с. 67-68). Відповідач-1 звертає увагу суду на п. 9 Додатку №2 до технічних умов на встановлення вузла обліку теплової енергії на опалення, відповідно до якого відповідним вузлом обліку теплової енергії обліковуються об`єкти І під`їзду, без квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с. 69). Згідно з актом № 3079 віл 07.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , у першому під`їзді встановлено та опломбовано вузли обліку на ГВП моделі «Sensus»: теплообчислювач, із заводським номером 6SEN5104455280, водолічильник, із заводським номером 6SEN5669419784 та термоперетворювач опору, із заводським номером №2816657010024, та гарантійними свідоцтвами (а.с. 202-205). 1 березня 2024 та 1 квітня 2024 року складено акти експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії (BOTE) за №3079, розміщеного за адресою: [ADDRESS] , у першому під`їзді (а.с. 206, 208). Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/02185 від 21.03.2024 та чинним до 21.03.2028 підтверджується, що засіб вимірювальної техніки: теплообчислювач, із заводським номером 6SEN5104455280, водолічильник, із заводським номером 6SEN5669419784 та термоперетворювач опору, із заводським номером №2816657010024, пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 207). Згідно з актом № 841 від 08.03.2022 за адресою: [ADDRESS] , у першому під`їзді, встановлено та опломбовано вузли обліку на ГВП моделі «Sensus», DN 40 IPERL, DN 32 IPERL із заводськими номерами 8SEN0121434423, 8SEN0121434406 та гарантійними свідоцтвами (а.с. 212-214). Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/11367 від 20.11.2024 та чинним до 20.11.2028 підтверджується, що засіб вимірювальної техніки, лічильник води DN 40 IPERL, марка «Sensus» (заводи Німеччина, Словаччина) заводський номер 21434423, пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 216). Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/11368 від 20.11.2024 та чинним до 20.11.2028 підтверджується, що засіб вимірювальної техніки, лічильник води DN 32 IPERL, марка «Sensus» (заводи Німеччина, Словаччина) заводський номер 21434406, пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ (а.с. 217). Відтак, встановлені у будинку за адресою: [ADDRESS] , під`їзд 1 вузли комерційного обліку забезпечують загальний облік споживання послуги, згідно з показаннями їх засобів вимірювальної техніки. У добровільному порядку спір між сторонами не врегульовано. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом. Надалі, в ході судового розгляду відповідач-1 зверталася із скаргами до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та Антимонопольного комітету України щодо зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем на ринках послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, зокрема необґрунтованих нарахувань за відповідні послуги мешканцям, квартири яких відключені від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 104). Крім цього, відповідач-1 також 25.11.2024 зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області щодо проведених розрахунків за послуги споживачеві, квартира якого відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 105). Результатів розгляду скарг відповідача-1, звернених ним до контролюючих органів станом на час ухвалення судового рішення суду не надано. Станом на день ухвалення судового рішення відповідачем-1 надано копію квитанції АТ «УКРПОШТА», із якої вбачається, що 04.02.2026 відповідачем-1 здійснено оплату 4 000,00 грн на рахунок позивача [NUMBER] , із призначенням платежу «постачання теплової енергії для потреб будинку без визнання заборгованості та правовідносин». При цьому, представником позивача, після надходження відповідної квитанції, все ж таки подано заяву від 06.02.2026 про розгляд справи без її участі, із зазначенням про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Оцінка суду Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Крім цього, частиною першою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон № 2189-VIII), який у п. 5 ч. 1 ст. 1 дає таке визначення житлово-комунальних послуг - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону № 2189-VIII). Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч. 2 ст. 2 Закону № 2189-VIII). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону № 2189-VIII договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону № 2189-VIII у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Хоч у ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель та виконавці комунальних послуг. Між позивачем та відповідачами не було укладено окремих Договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021, за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Крім цього, зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. Відповідна інформація також розміщувалася на наданих відповідачем-1 повідомленнях про оплату послуг, де зазначено про те, що з 01.12.2021 розподіл теплової енергії та нарахування кількості та вартості послуг з постачання теплової енергії та гарячої води проводиться у відповідності до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіонбуду та ЖКГУ №315 від 22.11.2018, Закону № 2189-VIII та Закону України «Про комерційний облік» № 2119-VIII від 26.06.2017 (а.с. 56, 56 зворот). За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу гарячої води, спожитої у будинку, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) розподіляються на всіх споживачів, у тому числі тих, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5 Договору). Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг гарячої води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) розраховується відповідно до Методики розподілу. Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку гарячої води відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої гарячої води здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої споживачем гарячої води є куб. метр. Одиницею вимірювання обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є гігакалорія (Гкал) (п. 12 Договору). Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 14, ст. 550), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; - плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця https://lmkp.lte.lviv.ua (п. 30 Договору). Вартістю послуг з постачання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії є встановлені відповідно до законодавства тарифи. Розмір зазначених тарифів зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця https://lmkp.lte.lviv.ua (п. 31 Договору). У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу з постачання гарячої води та/або на послугу з постачання теплової енергії виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення її/його у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті (п. 31 Договору). Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32 Договору). Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII). Відповідно до ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1). Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3). Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч. 4). Так, за змістом вказаного, особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками. Згідно із ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам. Згідно із ч. 3 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19). Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначено Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Частиною 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Указаним Законом визначено поняття: - допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п. 2 ч. 1 ст. 1); - спільного майна багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1); - частки співвласника - частки, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (п. 9 ч. 1 ст. 1). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. При цьому, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, співвласники зобов`язані, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (п.1); своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п.10). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 вищезазначеного Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають, в тому числі, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (втрата чинності 01.05.2022). Відповідно до пункту 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. За приписами п.п. 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Пункт 2 розділу І Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 визначає, що: допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби - витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (далі - ГВП), у тому числі в індивідуальному тепловому пункті; окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря. При цьому, абз. 2 п. 3 Розділу І Методики №315 визначено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги (п. 7 Розділу І Методики №315). Пунктом 20 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023) встановлено, що комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Якщо будівлю (будинок) оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку послуги відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі (будинку). За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються відповідно до Методики розподілу. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком (п. 11 розділу IV Методики). Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби розподіляється пропорційно до площі усіх квартир та нежитлових приміщень будинку (п. 12 розділу IV Методики), в т.ч. з індивідуальним опаленням. Згідно з п. 12 вказаного розділу Методики №315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Відповідно до п. 8 розділу V Методики обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП (Qгвпф.с), розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в опалювальний та міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, може здійснюватися між споживачами пропорційно до довжини або до кількості стояків транзитних трубопроводів ГВП у їх приміщеннях. У такому разі співвласники будівлі/будинку надають виконавцю розподілу комунальної послуги всі вихідні дані для застосування такого принципу розподілу. При цьому, пунктом 10 Розділу І Методики №315 встановлено, що базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. За рішенням власників (співвласників) базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії може бути фактичний опалюваний об`єм приміщень у метрах кубічних. У такому разі у всіх формулах замість значення площі (суми площ) використовується значення об`єму (суми об`ємів). Нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будівлі (врахована вузлом комерційного обліку) та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Посилання відповідача-1 на відсутність приладів опалення у першому поверсі під`їзду багатоквартирного будинку, як на підставу неправомірності пред`явлення до відповідачів вимог про оплату за опалення місць загального користування є безпідставними, оскільки не підтверджують відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. Окрім цього, якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком (п. 11 розділу IV Методики). Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. При цьому об`єктом теплопостачання у цій справі є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Обсяг теплової енергії, який витрачається на загально будинкові потреби, зокрема, щодо транзиту теплової енергії по будинку, розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до їх площ, як передбачено Методикою. Таким чином відсутність у квартирі відповідачів централізованого опалення та відсутність приладів опалення на першому поверсі у відповідному під`їзді будинку ще не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку. З огляду на наведене, відповідачі зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення й абонентської плати. Згідно з ч.6 ст.25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у сфері оплати житлово-комунальних послуг, відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18.09.2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07.02.2024 року у справі № 372/2236/21, від 20.11.2024 року у справі №463/6799/18). Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Позивач, як виконавець послуг, забезпечив надання споживачам (відповідачам у справі) відповідних послуг, а саме надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідачі їх споживали, тобто, між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких ці послуги надаються. Відповідачем-1 надано до матеріалів справи докази про здійснення оплати за відповідні послуги, які не враховані позивачем. Натомість відповідачами не надано належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги. Внаслідок невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води порушено право позивача на своєчасне отримання оплати за надані послуги. Одними з основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року в справі № 520/1185/16-ц). З огляду на передбачений законодавством принцип обов`язкової оплати спожитих житлово-комунальних послуг та презумпції правомірності договору, укладеного між сторонами справи, беручи до уваги те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , та враховуючи невиконання відповідачами зобов`язань щодо сплати за надані послуги, що порушує права позивача, які підлягають захисту, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості, з виключенням не врахованої позивачем оплати на суму 4 000,00 грн. Пред`являючи позов, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенего» не просило про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, а тому судом такі вимоги і заперечення проти них не оцінюються. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 3 028,00 грн судового збору (а.с. 7). Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 4 483,99 грн, що становить 52,85 % (4 483,99 х 100 % : 8 483,99), а тому судовий збір у пропорційному розмірі - 1 600,30 грн потрібно покласти на відповідачів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідач-1, хоча й вказала про проведення оплати у майбутньому, посилаючись на свій фінансовий стан, однак із відповідною заявою у порядку ст. 435 ЦПК України на адресу суду не зверталась. На підставі викладеного та

Outcome: partial