Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

10.12.2026 до суду звернулось ПрАТ «СК «УСГ» з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.05.2023 між ПрАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Фіто-лек» було укладено договір страхування наземних транспортних засобів №29-2107-23-00023, предметом страхування якого є транспортний засіб ВMW, д.н.з. [NUMBER] . 03.04.2024 відбулася ДТП за участю транспортно засобу ВMW, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Mercedes- Bens», д.н.з. [NUMBER] , який керував [PERSON] , якого визнано винним у скоєнні ДТП. 03.04.2024 страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 168658,50 грн. У зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «УСГ» має право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача 168658,50 грн. окрім того, позивач просить стягнути судові витрати, а саме сплачену суму судового збору 3028 грн та витрати на правову допомогу 7000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. 11.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 16.05.2023 між ПрАТ «СК «УСГ» до ТОВ «Фіто лек» укладено договір страхування наземних транспортних засобів №29-2107-23-00023, предметом страхування якого є транспортний засіб ВMW, д.н.з. [NUMBER] . 03.04.2024 відбулася ДТП за участю транспортно засобу ВMW, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Mercedes- Bens», д.н.з. [NUMBER] , який керував [PERSON] . Постановою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 14.05.2024 у справі №638/6769/24 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпА П. Постанова набрала законної сили 25.05.2024. 03.04.2024 страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту виконаних робіт №ІN000019251 від 22.05.2024 фактичні витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу ВMW, д.н.з. [NUMBER] становлять 168836,55 грн. 12.04.2024 ПрАТ «СК «УСГ» на підставі рахунку № [NUMBER] від 05.04.2024 складено страховий акт №ОСКА 738 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до вказаних акту та розрахунку сума страхового відшкодування становить 168658,50 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 64006 від 17.04.2024 ПрАТ «СК «УСГ» здійснило ТОВ «Фіто-лек» виплату у розмірі 168658,50 грн. ПрАТ «СК «УСГ» 03.06.2024 за №51439 направило претензію [PERSON] , у якій просило сплатити 168658,50 грн, у якості відшкодування згідно страхового акту. Доказів того, що [PERSON] було здійснено відшкодування у розмірі 168658,50 грн на рахунок ПрАТ «СК «УСГ», матеріали справи не містять. Правове регулювання регресних вимог встановлене ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої Моторне (транспортне) страхове бюро України має право вимагати відшкодування витрат у порядку регресу після здійснення виплати потерпілому. Ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В даному випадку, ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату потерпілому власнику пошкодженого автомобіля, а тому набуло права на вимогу до відповідача щодо повернення цих коштів у розмірі понесених витрат. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги суб`єкта оціночної діяльності та аварійного комісара, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правову допомогу. У позовній заяві ПрАТ «СК «УСГ» просила стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу: у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підставі п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За нормами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи інтереси ПрАТ «СК «УСГ» в суді представляло адвокатське бюро «Гедз» в особі керуючого бюро Гедз Ю.В., на підставі договору про надання правничої допомоги №20-12/24-ЮП від 26.12.2024. Відповідно до п. 1 договору про надання правничої допомоги клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 5.1 договору за надання правничої допомоги адвокатське бюро, у справах, де клієнт виступає у якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого встановлюється залежно від ціни позову, зокрема, у справах де ціна позову перевищує 50000 грн гонорар становить 7000 грн. за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №20-12/24-ЮП адвокатом виконано наступні дії: проведено консультацію, вчинено підготовчі дії, підготовлено позовну заяву для подачі до суду, зокрема по страховій справі ОСКА 738, номер договору 29-2107-23-00023, найменування страхувальника ТОВ «Фіто лек», найменування відповідача [PERSON] , ціна позову 168658,50 грн. При визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що вказані витрати є співмірними наданим послугам, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «УСГ» в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню 7000 грн. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved