Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач у червні 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у зв`язку із затримкою строків виплати заробітної плати в сумі 13637,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2023 року по справі № 214/3547/22, яке було змінено постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2024 року, з Виконавчого комітету Херсонської міської ради стягнуто на користь позивача невиплачену заробітну плату за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року в загальному розмірі 78750,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 25707,16 грн. Розрахунок інфляційних втрат було здійснено та стягнуто станом на 31.07.2022 року. Зазначив, що фактично відповідачем здійснено перерахування зазначених сум на рахунок відповідача лише 28.06.2024 року. Зокрема, 28.06.2024 року на рахунок [PERSON] було перераховано грошовій кошти в сумі 63393,75 грн., що підтверджується розрахунковим документом № 17 від 28.06.2024 року, призначення платежу «стягн. невиплач. заробітної плати за період з червня 2019 р. по жовтень 2019 р. на користь [PERSON] , зг. виконавч. листа Саксаганського рай. суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, видан. 28.05.2024 по справі № 214/3547/22»; 25707,16 грн., що підтверджується розрахунковим документом № 18 від 28.06.2024 року, призначення платежу «стягн. інфляційних втрат частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати на користь [PERSON] , зг. виконавч. листа Саксаганського рай. суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, видан. 28.05.2024 по справі № 214/3547/22». Вказав, що з моменту останнього розрахунку інфляційних втрат (31.07.2022) і до моменту фактичної виплати (28.06.2024) минув значний період часу, протягом якого первісна сума невиплаченої заробітної плати продовжувала знецінюватися. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від сторін заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 10.02.2026 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшли додаткові пояснення представника відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх необґрунтованими. Зокрема, представником відповідача зазначено, що позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка не застосовується до трудових правовідносин, оскільки у даному випадку застосуванню підлягають положення трудового законодавства. Додатково представником відповідача зазначено, що позивачем пропущено строки звернення до суду із позовом про стягнення компенсаційних виплат, оскільки до трудових правовідносин встановлюються спеціальні строки позовної давності, у зв`язку із чим судом має бути застосовано положення ст. 267 ЦК України щодо спливу позовної даності. Представник відповідача з`явився для участі у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2024 року по справі № 214/3547/22 було скасовано заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2023 року. Позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року в загальному розмірі 78750,00 грн. з відрахуванням до бюджету усіх податків та зборів та інфляційні втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати в розмірі 25707,16 грн. На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2024 року по справі № 214/3547/22, 28.06.2024 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано грошові кошти в сумі [PERSON] було перераховано грошовій кошти в сумі 63393,75 грн., що підтверджується розрахунковим документом № 17 від 28.06.2024 року, призначення платежу «стягн. невиплач. заробітної плати за період з червня 2019 р. по жовтень 2019 р. на користь [PERSON] , зг. виконавч. листа Саксаганського рай. суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, видан. 28.05.2024 по справі № 214/3547/22»; 25707,16 грн., що підтверджується розрахунковим документом № 18 від 28.06.2024 року, призначення платежу «стягн. інфляційних втрат частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати на користь [PERSON] , зг. виконавч. листа Саксаганського рай. суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, видан. 28.05.2024 по справі № 214/3547/22». У позовній заяві позивач звертає увагу на те, що вищевказаною постановою з відповідача на його користь стягнуто інфляційні втрати за затримку здійснення розрахунку станом на 31.07.2022 року, тобто на момент звернення до суду із позовною заявою. При цьому, фактичний розрахунок відповідачем було здійснено лише 28.06.2024 року, у зв`язку із чим позивач вважає, що на його користь підлягають стягненню інфляційні втрати за затримку виплати заробітної плати за період з 01.08.2022 року по 28.06.2024 року. Відповідно до вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі статтею 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року №663(з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні, починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За змістом ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати громадянам компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом). Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, при цьому сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекси споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, і місяці, що передує виплаті заборгованості, до розрахунків не включаються. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159,з метою посилення відповідальності за несвоєчасну виплату зарплати встановлено поріг індексації величиною 100%. Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013 надав офіційне тлумачення положенню ч. 2ст. 233 КЗпП України, про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тобто, компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток, про що зазначено в п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Положенню ч. 2 ст. 233 КЗпП України дано офіційне тлумачення рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013, згідно якого в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Представник відповідача у додаткових поясненнях зазначив, що інфляційні втрати за період заборгованості з червня по жовтень 2019 року сплачені в повному обсязі при виконанні постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.04.2024 року по справі № 214/3547/22, 28.06.2024 року. При цьому суд звертає увагу на те, що позовна заява містить вимогу щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за затримку виплати заробітної плати за період з 01.08.2022 по 28.06.2024 року. Так, матеріалами справи доведено факт затримки виплати позивачу заробітної плати за період з серпня 2022 року по 28 червня 2024 року, тобто більше, ніж на один календарний місяць, що є підставою для нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно з наданим позивачем розрахунком, перевіреному судом, у розмірі 13637,20 грн. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Разом з тим, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved