Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за договором №8592 від 13.03.2024 у розмірі 44043,75 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 10000 грн витрат на правову допомогу. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №8592 від 13.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 4350,00 грн, строком на 365 днів (до 13.03.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] ХХ ХХХХ 1582 емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим відсоткам становить 44043,75 грн за період з 13.03.2024 по 13.03.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів. Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Процент» становить 44043,75 грн. Ухвалою судді Південного міського суду Одеської області від 21.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 26.12.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 02.02.2026 до суду надійшов лист представника АТ «Універсал Банк» про надання доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності товариства, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного. Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір №8592. На умовах встановлених цим договором, Товариство зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в розмірі 4350,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від суми кредиту за кожний день (річна ставка 912,50%). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 728757. Кредитний договір був підписаний 13.03.2024 о 12:42:19 год. (а.с.62-66). Як вбачається з довідки від 05.09.2025 ТОВ «ФК «Елаєнс» відповідачу 13.03.2024 було перераховано кошти за договором № 8592 в розмірі 4350,00 грн. Перерахування кредитних коштів відповідачу та користування ними також підтверджується витребуваною інформацією від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зокрема випискою по рахунку. Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №8592 від 13.03.2024 встановлено, що станом на 05.09.2025 загальна сума заборгованості становить 44043,75 грн, з яких: - 4350,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 39693,75 гривень заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с.73-79). Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент» передбачені всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом (а.с.81-85). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, однак [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту. При цьому суд зазначає, що Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено проценту ставку за користування грошовими коштами у розмірі 2,5 % щоденно. У позовній заяві представник позивача зазначає, що саме такий розмір процентної ставки повинен застосовуватися за весь період нарахування процентів, оскільки відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. Суд констатує, що згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023). Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023 року. Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Аналогічних правових висновків дійшов Вінницький апеляційний суд у постанові від 11 липня 2025 року по справі № 128/5040/24. Тому суд відхиляє доводи представника позивача щодо необхідності застосування визначеної у договорі споживчого кредитування денної процентної ставки у розмірі 2,5 % за весь період нарахування заборгованості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для визначення розміру заборгованості за процентами за кредитним договором № 8592 від 13.03.2024 з 13 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року 2,5%, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року 1,5%, з 20 серпня 2024 року по 12 березня 2025 року включно (строк, на який видавався кредит) 1 %. Отже, суд доходить висновку, що проценти за користування кредитом мають нараховуватися наступним чином: з 13 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року 2,5% (40 днів); з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року 1,5% (120 днів); з 20 серпня 2024 року по 12 березня 2025 року 1 % (205 днів). Отже, заборгованість за процентами становить за період: з 13 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року 4350 грн ( 4350 х 2,5% х 40 днів); з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року 7830 грн ( 4350 х 1,5% х 120 днів); з 20 серпня 2024 року по 12 березня 2025 року 8917,50 грн ( 4350 х 1 % х 205 днів). Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами складає 21097,50 грн ( 4350 + 7830 + 8917,50). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача, заборгованості за кредитом 4350,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами 21097,50 грн, а всього разом 25447,50 грн. Суд констатує, що в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 03/06/2024 від 03.06.2024, укладений між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Процент», яким також визначено вартість послуг виконавця. [PERSON] згідно наданого свідоцтва має право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно витягу з реєстру № 1 до акту-приймання передачі наданих послуг № 55 до договору № 03/06/2024 вартість наданих послуг склала 10000 грн: 9000 підготовка позовної заяви; 1000 складання адвокатського запиту. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1399,42 (2422,40 х 57,77%) грн судового збору та 5777,00 (10000 х 57,77 %) грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved