Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач - АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог зазначено, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 15.05.2019 р. на підставі кредитного договору №2001311597202 відповідачці було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 19 372 грн., який пізніше було збільшено до 44 333.13 грн. Відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором протягом тривалого часу, внаслідок чого утворилася заборгованість, що станом на 13.09.2025 р. складає 62 927.80 грн., з яких: 44 333.13 грн. - заборгованість за кредитом; 18 594.67 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 62 927.80 грн. та понесені судові витрати у сумі 2 422.40 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2026 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 90). У судове засідання представник позивача Донцова Є.О. не з`явилась, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі (а.с. 2-6). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що позовні вимоги визнає частково. Станом на 13 вересня 2024 року їй на мобільний телефон у додаток «Вайбер» надійшло повідомлення від позивача про борг в сумі 31 470.00 грн. На даний час вона працює та отримує мінімальну заробітну плату, тому просить призначити їй виплату боргу не більше 20% від заробітної плати в розмірі 7 300.00 грн. відповідно до ст.128 КЗпП (а.с.97-99). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2019 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] згідно поданої Заяви № 2001311597202 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір; [PERSON] зазначила в заяві, що просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, встановити кредитний ліміт у розмірі 19 372.00 грн., річна процентна ставка складає 47,88%; підписанням цієї заяви клієнт підтверджує, що до підписання заяви отримав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ознайомився з ними (а.с. 7). Згідно Заяви-Договору відповідачка прийняла пропозицію банку на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі. Відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, згоду на укладення договору про надання банківських послуг особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. Відповідачкою 15.05.2019 р. було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.8). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001311597202 від 15.05.2019 р. відповідачці було встановлено кредитний ліміт з 15.05.2019 р. в сумі 19 372.00 грн., який в подальшому змінювався, зокрема з 27.02.2022 р. кредитний ліміт встановлено на суму 44 333.13 грн. ( а.с. 9). Згідно виписки/особового рахунку з 15.05.2019 р. по 13.09.2025 р. відповідачка користувалась грошовими коштами позивача (а.с.10-30). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001311597202 від 15.05.2019 р. вбачається, що відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконує та станом на 13.09.2025 р. має заборгованість в розмірі 62 927.80 грн., з яких: 44 333.13 грн. - заборгованість за кредитом; 18 594.67 грн. - заборгованість за процентами (а.с.31-39). 15.09.2025 р. за вих.№КНО-44.2.1/2145 позивачем на адресу відповідачки була направлена письмова вимога (повідомлення) про необхідність оплати заборгованості за кредитним договором №2001311597202 від 15.05.2019 р. у розмірі 62 927.80 грн., яка утворилась станом на станом на 13.09.2025 р. (а.с.55). Однак, вказана вимога відповідачкою виконана не була. Відповідачка визнає частково позовні вимоги та просить зменшити суму заборгованості, посилаючись на повідомлення від позивача в додаток "Вайбер" 13.09.2024 р. про суму боргу в розмірі 31 470.00 грн. та мінімальну заробітну плату. Однак судом не беруться до уваги твердження відповідачки. Відповідачка підписавши кредитний договір із позивачем, дійшли згоди щодо всіх його умов, відповідачка мала змогу ознайомитись з умовами договору ще до його оформлення, підписавши Паспорт споживчого кредиту, в якому надається інформація споживачу до укладення договору та зазначено реальну річну процентну ставку як і в кредитному договорі (а.с.7-8). Отже, відповідачка була обізнана з умовами кредитного Договору до його підписання, чим дійшла згоди щодо всіх його умов. Отже, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що становить загальну суму 62 927.80 грн. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ст. 61 ЦПК України кожна сторона повинна надати докази своїх вимог та заперечень. Відповідачкою не спростовано доводи позивача щодо наявної її заборгованості перед банком. Контррозрахунок заборгованості за вищевказаним договором суду відповідачка не надала. Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст.13 ЦПК України / і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом /ч.3 ст. 12 ЦПК України/. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 927.80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №192 від 10.12.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 2422,40 грн. (а. с. 1). Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в повному розмірі, яка становить 2422,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved