Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

29.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ,в особі представника - адвоката Паладич Аліни Олександрівни звернулось через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 27.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №423995081, за яким відповідач одержав кредитні кошти в розмірі, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитом, але своїх зобов`язань не виконав. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 28.11.2018 року було укладено Договір факторингу №28/1118-01 року, до якого в подальшому вносилися зміни. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 423995081. 02.05.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передав (відступив) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняв належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 50462,32 грн., з яких: 9994,40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40467,92 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №423995081 від 30.12.2021 року у розмірі 50462,32 грн. Ухвалою суду від 30.12.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Згідно із вимогами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 27 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №423995081, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000 грн. до 50000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.7 передбачено, що договір набирає чинності з дня підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором U2K79B. Так, згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Згідно ч. 1 та 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» в дповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі викладеного направлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на адресу відповідача оферти (пропозиції укласти договір), та підписання відповідачем такого договору свідчить про те, що ними укладено в електронній формі договору кредитної лінії №423995081 від 27.12.2021 року. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №423995081 від 27.12.2021 року. Але доказів того, в якій сумі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти, доказів матеріали справи не містять. Згідно кредитного договору розмір кредитного ліміту становить від 2000 грн до 50000 грн. Тому сума фактично отриманих відповідачем коштів підлягає доказуванню, але наявними у справі доказами не підтверджується. Крім того, позивачем не доведено факту, що він набув прав вимоги за договором від 27.12.2021 року №423995081. Як встановлено судом, 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого згідно пункту 8.2. закінчується 28 листопада 2019 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою вказаний договір викладено в новій редакції, строк дії якого закінчується 31 грудня 2021 року (а.с. 32-35). При цьому доказів того, що в період з 29 листопада 2019 року по 30 грудня 2021 року договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжив свою дію після 28 листопада 2019 року (п. 8.2. договору) до матеріалів справи позивачем не додано. 31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №27, 31 грудня 2022 року додаткову угоду №31, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно. 31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №31, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно. 31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №32, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року включно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 237 від 27 червня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №423995081, але не від 27.12.2021 року, а від 26.12.2021 року. Можливо в даному реєстрі невірно зазначено дату договору, за яким відступлено право вимоги, але доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 02 травня 2024 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 02 травня 2024 року до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором №423995081, від 27.12.2021 року. На підставі викладеного суд встановив, що позивачем не доведено того факту, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача за договором №423995081 від 27.12.2021 року. За наведених обставин, аргументи сторони позивача, що ТОВ «Свеа Фінанс» відповідно до договору факторингу укладеного з ТОВ «Таліон плюс», набуло право вимоги до відповідача за договором №423995081 від 27.12.2021 року є необґрунтованим та безпідставним. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати позивача покладаються на нього та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed