Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

08.10.2025 року заявник звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з заявою, в якій просив оголосити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця с. Ангарський, Аркалицького району, Тургайської області, Казахстану, громадянина України, усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Записати усиновлювача батьком дитини: у графі «Батько» - [PERSON] , громадянин України. 4. Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 300, складеного Інгульським районним у м. Миколаєві відділом ДРАЦС ПМУМЮ (м.Одеса) 24 квітня 2020 року, вказавши в графі «Батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, прізвище дитини - " [INFO] ", по - батькові дитини " [INFO] " Оголосити [PERSON] усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] [INFO] та записати усиновлювача батьком дитини: у графі «Батько» - [PERSON] , громадянин України. Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 301, складеного Інгульським районним у м. Миколаєві відділом ДРАЦС ПМУМЮ (м.Одеса) 24 квітня 2020 року, вказавши в графі «Батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, прізвище дитини - " [INFO] ", по - батькові дитини " [INFO] . В обгрунтування заяви посилалися на те, [PERSON] та [PERSON] раніше перебували в фактичних шлюбних відносинах і мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Через кілька років після народження сина вони припинили сумісне життя, [PERSON] зустріла іншого чоловіка - [PERSON] , з яким уклала шлюб 19.09.2018 року і від якого народила двох дітей - близнюків [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Проте подружнє життя не склалося і їх шлюб був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2023 року. Фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] існували формально та були припинені ще у 2020 році, незадовго після народження близнюків. Подружжя проживало окремо: [PERSON] лишилася жити з дітьми за місцем своєї реєстрації, а [PERSON] намагався влаштувати своє особисте життя та зустрічався з іншими жінками, не маючи при цьому постійного місця проживання. Дітьми та дружиною [PERSON] не цікавився, матеріально не підтримував, турботи та опіки не виказував. Розуміючи, що мати його рідного сина лишилася в скрутній життєвій ситуації без підтримки чоловіка з двома немовлятами та 9-тирічним старшим сином, [PERSON] став усіляко підтримувати її, багато часу проводив з дітьми, привозив продукти, засоби гігієни, іграшки для дітей. Між ними склалися теплі сімейні стосунки. З 2021 року [PERSON] став проживати однією сім`єю зі своєю колишньою дружиною та матір`ю рідного сина [PERSON] [PERSON] і трьома дітьми, та прийняв на себе всю турботу за близнюками: опікувався ними, виховував і піклувався про хлопчиків, як про своїх рідних дітей. З 2021 року по теперішній час [PERSON] проживає однією сім`єю з [PERSON] і трьома своїми синами, в родині панує атмосфера затишку, любові і взаємоповаги. [PERSON] забезпечує хлопців всім необхідним: харчуванням, іграшками, одягом, медичним доглядом піклується про їх фізичний та духовний розвиток. З початком військової агресії рф на території України, родина вимушено евакуювалася до Республіки Польща, але після звільнення чоловіка з лав ЗСУ повернулася в Україну, де родина проживає разом на сьогоднішній день. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2024 року рідний батько близнюків [PERSON] і [PERSON] - [PERSON]. був позбавлений батьківських прав відносно своїх синів. Суд встановив, що поведінка рідного батька відносно малюків вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своїх малолітніх дітей, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей, йог слід позбавити батьківських прав, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Після народження в [PERSON] близнюків, колои вона залишилася без підтримки чоловіка з двома немовлятами та дев`ятирічним старшим сином, [PERSON] став усіляко підтримувати її, багато часу проводив з дітьми, привозив продукти, засоби гігієни, іграшки для дітей та прийняв на себе всю турботу за близнюками: опікувався ними, виховував і піклувався про хлопчиків, як про своїх рідних дітей. З 2021 року по теперішній час [PERSON] проживає однією сім`єю з [PERSON] і трьома своїми синами, в родині панує атмосфера затишку, любові і взаємоповаги. [PERSON] забезпечує хлопців всім необхідним: харчуванням, іграшками,одягом, медичним доглядом піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Мама дітей - [PERSON] з 18.05.2005 року працювала на посаді водія трамваю ДЕПО №1 КНП ММР "Миколаївелектротранс", але починаючи з 30.04.2012 року (народження старшого сина) вона перебувала у відпустках по догляду за дітьми аж до дати свого звільнення 19.04.2025 року, тобто самостійного доходу не мала. Наказом командира військової частини [NUMBER] №372 від 20.12.2024 року головного сержанта [PERSON] , командира взводу забезпечення батальону управління військовоїї частини [NUMBER] відповідно до п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 12 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" було звільнено з військової служби в запас за п.п. "г": у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. При цьому станом на 20.12.2024 року календарна вислуга років в ЗСУ [PERSON] становила 17 років і 7 місяців, а загальна з урахуванням пільгової - 19 років 10 місяців і 29 днів. Відповідно до довідки №642/70/3897, виданої ВЧ [NUMBER] 22 грудня 2024 року, [PERSON] в період з 23.05.2020 року до 23.02.2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів. Має статус учасника бойових дій з 09.07.2021 року. Після звільнення з військової служби облікова справа заявника була направлена до [INFO] - за місцемзнаходження на обліку, як військовозобов`язаного. Рішення про звільнення з лав ЗСУ заявником було прийнято через те, що його дружині стало важко самостійно виховувати трьох синів, хлопці стали потребувати підвищеної батьківської уваги, зростали їх потреби не лише в матеріальному забезпеченні, а й в моральній підтримці, чоловічому вихованні, фізичному розвитку. Наразі заявник працевлаштований та працює у ТОВ "Антарес Буд" на посаді монтажника з монтажу металевих та залізобетонних конструкцій де отримує стабільний дохід. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення [PERSON] малолітніх близнюків [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] не має. За такого, вважає, що інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON] відповідатиме їх усиновлення [PERSON] , який, як батько, зможе гарантувати забезпечення стабільних та гармонійних умов життя для синів. Ухвалою судді [PERSON] , від 10.10.2025 року прийнято заяву до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 18.12.2025 року зобов`язано орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в строк до 01 лютого 2025 року скласти висновок щодо доцільності усиновлення [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] - з наданням до висновку необхідних додатків (акту обстеження умов проживання, тощо) станом на час складання такого висновку. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити у повному обсязі. Суду пояснив, що усвідомлює наслідки усиновлення, бажає усиновити дітей, оскільки вважає їх своїми синами і не робить ніякої різниці між рідним сином [PERSON] та молодшими синами. Він фактично виховує їх від народження, піклується про них , хлопчики навіть і не знають, що в них є інший батько. Вони одразу вирішили всиновити дітей, проте спочатку довго розглядадлася справа про розірвання шлюбу, потім почалася війна, потім вони оформлювали документи щодо позбавлення батьківських прав біологічного батька - який до того ж ніколи дітьми не цікавився взагалі та одразу погодився на позбавлення батьківських прав. Він хоче, щоб у них була єдина сім`я, діти носили його прізвище та по-батькові та у них ніколи не виникало питань щодо цього. У судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] ( мати дитини) підтримала заяву та просила її задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що заявник вже проживає разом з дітьми майже від дня їх народження, вони вважають його батьком, оскільки вони навіть і не знають рідного батька. Так склалаися життєві обставини, що вона фактично розійшлася з [PERSON] та вийшла заміж за іншого чоловіка. Проет це була її помилка, ві наразі вона впевнена, що [PERSON] є її чоловіком назавжди. Він прийняв її назад вагітною, піклувався про неї та новонароджених як рідний батько, він любить їх так само, як рідного їх спільного сина [PERSON] . Дітям наступного року слід іти до школи і вони бажають оіформити всі документи, щоб у них була справжня роджина, і діти мали однакове прізвище та по-батькові і ніколи не зне сумнівалияс в тому, що [PERSON] їх справжіній батько. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради підтримала заяву і просила її задовольнити, оскільки дане усиновлення відповідає якнайкращим інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2023. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Рішенням у справі №489/2490/23 від 05 лютого 2024 Ленінського районного суду міста Миколаєва позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав- задоволено. Позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з вказаного рішення суду, сторони припинили спільне проживання в к20209 році, незадовго після народження дітей. 14 квітня 2023 року відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 20.05.2020, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Акту про фактичне проживання ОСББ «Вектор» від 10.05.2023, [PERSON] проживала до 2022 року за адресою: [ADDRESS] зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , з початку військового вторгнення Російської Федерації в Україну, вони виїхали до Польщі. [PERSON] з 2020 року не проживає за вказаною адресою та не з`являється у квартирі [ADDRESS] . За цією ж адресою з 2024 року зареєстрований заявник [PERSON] . З 21 червня 2023 року заявник перебуває у у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (матір`ю дітей). Заявник та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Заявник не був усиновлювачем іншої дитини , не позбавлявся батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягався, за станом здоров`я може бути усиновлювачем. Наказом командира військової частини [NUMBER] №372 від 20.12.2024 року головного сержанта [PERSON] , командира взводу забезпечення батальону управління військовоїї частини [NUMBER] відповідно до п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 12 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" було звільнено з військової служби в запас за п.п. "г": у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. При цьому станом на 20.12.2024 року календарна вислуга років в ЗСУ [PERSON] становила 17 років і 7 місяців, а загальна з урахуванням пільгової - 19 років 10 місяців і 29 днів. Відповідно до довідки №642/70/3897, виданої ВЧ [NUMBER] 22 грудня 2024 року, [PERSON] в період з 23.05.2020 року до 23.02.2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів. Має статус учасника бойових дій з 09.07.2021 року. Матеріалами справи підтверджується, що родина має належні житлові умови для проживання, достатній дохід. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 28.01.2026 року - вважається за доцільне та та таким, що відповідає найкращим інтересам дитини, усиновлення [PERSON] малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] .. Між вітчимом та синами склалися теплі родинні стосунки , діти вважають його своїм батьком , оскільки виховуються вітчимом з раннього віку. В родині створені належні умови проживання для дітей. Заявник з правовими наслідками усиновлення дітей, станом їх здоров`я, правами та обов`язками усиновителя ознайомлений. Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновителями у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ст. 223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. [PERSON] працює офіційно, має достатній дохід. Відповідно до ст. ст.3,4,5,7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETSN58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно дост.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Згідно положенням ч. 1-2 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до ст.232 ч. 1,3,4,5 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до Закону України №69-16 дія Європейської Конвенції про здійснення прав дітей поширюється на розгляд судами справ, що стосуються усиновлення дитини. Згідно ч.1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно достатей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом Дослідивши у відповідності до положень ст. 224 СК України обставини по справі в цілому, враховуючи мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дітей, ставлення самих дітей до вітчима, якого вони вважають рідним батьком і іншого не знають, суд дійшов висновку, що заявник за своїм станом здоров`я, матеріальним становищем, сімейним станом та умовами проживання, ставленням до виховання синівздатний забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя синів своєї дружини від іншого шлюбу. При цьому, обставин, зазначених у ст. 212 СК України, при яких особи, не можуть бути усиновлювачами, судом не встановлено. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до переконання про те, що вимога заяви про усиновлення підставна та обґрунтована, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дітей, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Оскільки судом встановлено усі необхідні для цього підстави, а відтак, суд приходить висновку про задоволення заяви. Згідно ст. 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. На підставі викладеного і

Outcome: approved