Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. У сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, відсутні взаєпопорозуміння з дружиною. У них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідачка на позивача не зважає, живе своїм життям. На теперішній час сторони припинили сімейні та подружні стосунки, спільне господарство не ведуть. Кожен з них веде самостійне життя, без врахування інтересів іншого з подружжя. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачкою неможливим, у зв`язку із чим просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді відкрито провадження в справі, сторони повідомлено, що розгляд цієї цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи, у порядку визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву не подала. Однак від відповідачки 02.02.2026 до суду надійшли чотири клопотання, у яких вона просила здійснювати розгляд справи з повідомленням сторін; вирішити питання поділу майна подружжя; визначити її місце проживання у будинку подружжя; визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.02.2026 у задоволенні вказаних клопотань суд мотивовано відмовив. Відповідачці було роз`яснено, що її клопотання про поділ майна подружжя, визначення її місця проживання у будинку подружжя та визначення місця проживання дитини не можуть бути задоволені, бо є самостійними позовними вимогами, які потребують їх належного оформлення не у формі клопотань, а у формі позовних заяв з дотриманням вимог ЦПК України. Напередодні розгляду справи про розірвання шлюбу до суду від відповідачки додатково надійшли клопотання про забезпечення адвокатом та соцпрацівниками неповнолітню доньку сторін, про опитування соцпрацівників у справах проти домашнього насильства, з питання розподілу майна, відмови у зверненні відповідачки стосовно захисту, про витребування кількості проданих позивачем транспортних засобів. Суд відмовляє у задоволенні вказаних клопотань, як таких, що не мають відношення до предмета спору у цій справі, яка стосується виключно розірвання шлюбу сторін. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 04.02.2006 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №10. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.02.2006 серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28.11.2008 Відділом РАЦС Корсунь-Шевченківського районного управління Черкаської області). Позивач стверджує у позовній заяві, що між ним та відповідачкою відсутній спір про поділ майна подружжя, натомість з клопотань відповідачки вбачається, що такий спір наявний, однак у цій справі вона із зустрічним позовом про поділ майна подружжя не зверталася, звернулася з таким позовом до суду окремо. Також відповідач звернулася до суду з клопотанням, у якому просила суд не розлучати сторони допоки не буде оцінено її стан здоров`я, який, як вона стверджує, погіршився внаслідок домашнього насильства зі сторони позивача. Суд зауважує, що ні позивач, ні відповідач до суду з клопотанням про надання сторонам строку на примирення не зверталися. Разом з тим, відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Якщо один з подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються. Вирішуючи питання щодо доцільності вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що позивач у своїй позовній заяві рішуче прагне розірвати шлюб, а відповідач хоча і просить суд на цей час не розлучати сторони, однак з її численних клопотань вбачається, що між сторонами склалися складні конфліктні відносини. Відповідачка заявляє про застосування до неї з боку позивача домашнього насильства, що виключає вжиття судом заходів для примирення подружя. Ураховуючи викладене, суд уважає, що ця сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. У силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved