Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У період перебування у шлюбних відносинах у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Так, у [PERSON] та [PERSON] постійно виникали конфлікти. Спільне життя не склалося з причин відсутності поваги один до одного, відсутності взаєморозуміння і довіри, що призвело до остаточного припинення сімейних відносин, у зв`язку із чим сторони у 2023 р. припинили проживати разом, а малолітній [PERSON] залишився проживати разом із позивачем. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області по справі № 724/202/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а малолітню дитину [PERSON] залишено проживати разом із батьком. У зв`язку із вищевикладеним, з 2023 року [PERSON] постійно проживає разом із позивачем. Відповідачка протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та фактично втратила будь-який інтерес до життя, здоров`я і розвитку дитини. Вона не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не підтримує жодного контакту, не відвідує його та не цікавиться його навчанням чи дозвіллям. Відповідачка не надає дитині жодної матеріальної допомоги, не забезпечує її речами першої необхідності, харчуванням чи медичним доглядом, а також не надає моральної підтримки, яка є необхідною для гармонійного розвитку малолітньої дитини. Натомість усі обов`язки з утримання, виховання та забезпечення [PERSON] взяв на себе його батько [PERSON] . Саме він забезпечує дитині належні умови проживання, стабільність та безпеку. Батько утримує сина власними силами, забезпечує житлом, одягом, харчуванням, лікуванням, опікується його навчанням та розвитком. Він організовує дозвілля дитини, формує її моральні та соціальні цінності, створює атмосферу любові, турботи і підтримки. Таким чином, позивач повністю виконує функції, покладені законом на обох батьків, тоді як мати протягом тривалого часу повністю самоусунулась від життя та виховання дитини, чим грубо порушує свої батьківські обов`язки. У зв`язку із цим, 31.07.2025 р. Хотинським районним судом Чернівецької області було винесено судовий наказ по справі № 724/2656/25, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Матір дитини [PERSON] з часу розлучення жодного разу не відвідувала сина, не цікавилася його життям, не брала участі в утриманні та вихованні дитини. Таким чином громадянка [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] . На даний час громадянка [PERSON] проживає в с. Колінківці, Чернівецького району, перебуває в цивільному шлюбі, є малолітня дитина (хлопчик). Зі слів матері [PERSON] , це і є основною причиною того, що вона не має можливості приділяти увагу старшому сину [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини, вважають, що [PERSON] , [INFO] , повинна бути позбавлена батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки з 2013 року відповідачка не тільки ухиляється від матеріального забезпечення сина, а і не бере участі у спілкуванні з ним та його вихованні. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для його освітнього розвитку. Підсумовуючи, представник позивача просить суд прийняти рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено в підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Біла У.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вона просить судове засідання провести без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також у заяві підтвердила, що протягом тривалого часу дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не цікавиться життям, здоров`ям і розвитком свого сина, не бере участі у вихованні [PERSON] , не спілкується з ним, не відвідує його, не цікавиться його навчанням чи дозвіллям. Зазначила, що будь якої матеріальної допомоги дитині вона також не надає. З 2023 року їхній з позивачем син [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] , який виконує усі обов`язки з утримання, виховання та його забезпечення. Саме він створив дитині належні умови проживання, утримує сина власними силами, забезпечує житлом, одягом, харчуванням, лікуванням, опікується його навчанням та розвитком. Окрім того зазначила, що на даний час у неї інша сім`я, в якій у 2024 році народився хлопчик. Так як відповідач усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини виконує самостійно протягом двох років, то син [PERSON] втратив із нею будь який емоційний зв`язок. Також вказала, що відновлювати стосунки та займатись вихованням [PERSON] вона не бажає. Наслідки позбавлення батьківських прав їй відомі та зрозумілі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 березня 2024 року, яке набрало законної сили 04.04.2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати разом з батьком [PERSON] . Згідно судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2025 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 29 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, згідно наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що у [PERSON] станом на 03.02.2026 року наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з липня 2025 року по січень 2026 року у розмірі 28628,56 грн. За період з липня 2025 року по січень 2026 року [PERSON] не було сплачено жодних коштів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру Клішковецької територіальної громади № 2025/009340464 від 11.07.2025 р. та № 2025/009339935 від 11.07.2025 р. Згідно довідки Грозинецької АЗПСМ № 232 від 15.10.2025 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , житель с. Ширівці Дністровського р-ну, дійсно здійснює догляд за своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з батьком. Батько дитини регулярно звертається в амбулаторію з приводу профілактичних оглядів, проведення профілактичних щеплень та у випадку захворюваності сина. При огляді дитина завжди чисто одягнута по сезону, помита. Батько ретельно виконує всі назначення, прислуховується до порад щодо профілактики захворювань та ведення здорового способу життя. Протягом останніх двох років мати з дитиною до лікаря не зверталася. Відповідно до характеристики вчителя ОЗО «Шиловецький ЗЗСО І-ІІІ ступенів» від 15.10.2025 р. встановлено, що батько самостійно виховує [PERSON] , який є учнем 2 класу ОЗО «Шиловецький ЗЗСО І-ІІІ ступенів». Батько приділяє дитині багато уваги, створює сприятливі умови для навчання, виховує у [PERSON] працелюбність, чесність, доброту та повагу до людей. Завдяки його щоденній турботі ті підтримці хлопчик росте уважним, вдячним і старанним. Із долученої до матеріалів справи психолого-педагогічної характеристики директора ОЗО та практичного психолога ОЗО вбачається, що [PERSON] , [INFO] , учень 2-го класу ОЗО «Шилоовецький ЗЗСО І-ІІІ ступенів» проходив психологічне обстеження з метою визначення його психо-емоційного стану та вивчення індивідуальних особливостей характеру. Результати дослідження показали, що хлопчик добре контактує з однолітками, рішучий, впевнений у собі. У [PERSON] діагностується нормальне само сприйняття, самооцінка на достатньому рівні. Хлопчику подобається навчатися у школі, має багато друзів. Постать батька сприймається позитивно. Він забезпечує дитині необхідні базові потреби (заходи безпеки, харчування) і є для хлопчика емоційно значимою людиною. Однак, на емоційному рівні відчуває дистанцію, напруження у відносинах з матір`ю, яка зовсім не цікавиться його життям і проживає окремо. [PERSON] дуже прив`язаний до батька, який є для нього прикладом у всьому. Тато завжди підтримує зв`язок з класним керівником та цікавиться здобутками своєї дитини, постійно відвідує батьківські збори, бере участь у вирішенні громадських справ на рівні класу. [PERSON] бере участь у всіх позакласних заходах, дотримується правил поведінки, реагує на підказки чи зауваження вчителя. За характером добрий, товариський, веселий. Згідно протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 19 січня 2026 року, адвокатом [PERSON] було допитано в якості свідка [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що являється сусідкою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] перестали спільно проживати ще у 2023 році, з того часу мама [PERSON] не навідує сина та не спілкується з ним, не цікавиться його здоров`ям та навчанням. Вихованням [PERSON] займається виключно батько, який піклується про нього, дбає про харчування, одяг та навчання сина. Вона неодноразово була свідком того, як [PERSON] разом із [PERSON] проводять час: гуляють, спілкуються, займаються повсякденними справами. Зазначила, що між [PERSON] і [PERSON] склалися теплі, довірливі стосунки, батько проявляє постійну увагу, турботу та щиру любов до свого сина, відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків і забезпечує [PERSON] належний догляд та виховання. Крім цього, згідно довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 1621 від 23.07.2025 р., у [PERSON] , [INFO] , психіатричні, у тому числі, спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виконання батьківських обов`язків відсутні. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, комісія вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за ухиляння від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Даний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Клішковецької сільської ради № 143/10-2025 від 26.08.2025 року. Також, згідно листа Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області № 137 від 10.02.2026 року, вбачається, що під час підготовки висновку органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] бралися до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини. Комісією в складі представників ССД та КУ «ЦНСП» було відвідано сім`ю, де проживає малолітня дитина [PERSON] , обстежено умови проживання дитини, була проведена бесіда з батьками дитини, батьки були запрошені та присутні на засіданні комісії з питань захисту дитини. Станом на 02.02.2026 року позиція органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради щодо позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за ухиляння від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини не змінилася. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 4.ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїй постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 311/563/20 (провадження № 61-14656св21) вказав, що: «Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав батька чи матері, які, починаючи з моменту народження дитини, фактично самоусунулися (ухилилися) від її виховання, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя тощо, відповідає найкращим інтересам дитини». Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) вказав, що: «позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо сина. Мати ним не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до нього та фактично самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків, аліменти не сплачує. Відношення дитини до матері і батька з`ясовувалось практичним психологом, знайшло своє відображення у досліджених письмових доказах. Вищевстановлена поведінка матері прослідковується тривалий час, жодним чином не змінюється її відношення до невиконання нею своїх обов`язків відносно сина [PERSON] . З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, ним не займається, не утримує, внаслідок чого з`явилася заборгованість по сплаті аліментів, не піклується про нього, не проявляє інтересу до стану його здоров`я та навчання, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, також і заявою самої [PERSON] , а тому суд вважає, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини сина [PERSON] , що буде відповідати інтересам дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved