Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області зверунлася з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітніх дітей: сина, який продовжує навчання та на повнолітню доньку, інваліда з дитинства. Позов мотивує тим, що рішенням Вінницького районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2021 року у справі №128/2211/21 шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що донька [PERSON] є непрацездатною особою з інвалідністю дитинства, група: Перша «Б» та потребує постійного догляду та медичного лікування, що вимагає постійного фінансування. Син - [PERSON] досяг повноліття, при цьому, він продовжує навчання на денному відділенні інженерно-технологічного факультету Вінницького національного аграрного університету. В зв`язку з навчанням на денній формі, син позбавлений можливості працювати та самостійно отримувати дохід. Крім того, навчання вимагає додаткових витрат, зокрема на оплату навчання і проїзд до та з навчального закладу. Всі вищевказані обставини свідчать про те, що незважаючи на досягнення повноліття дітей, у зв`язку із інвалідністю доньки та продовженням сином навчання на денній формі, вони потребують матеріального забезпечення, яке станом на сьогодні, забезпечує лише позивачка одна. В той же час, відповідач, як батько дітей не допомагає матеріально, не дає жодних коштів дітям, не купує їм життєво-необхідні речі та продукти, не фінансує навчання в університеті сина та не дає кошти на лікування доньки, взагалі не приймає фінансової участі в житті дітей. За таких підстав, змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з [PERSON] аліменти обох дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та безстроково на утримання [PERSON] у зв`язку з її непрацездатністю та на сина до досягнення ним 23 років або припинення навчання (в залежності від того, яка подія настане раніше) [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах позову міститься вимога здійснювати розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлена. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Також, про дату, час та місце розгляду цивільної справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Щодо задоволення позовних вимог не заперечують, обставини викладені в позовній заяві повністю підтримують. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до виконавчого листа виданого Вінницьким районним судом Вінницької області (а.с.9) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.11) [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.12) [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №788/02-06 від 03.11.2025 р. Якушинецької сільської ради (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що, дійсно, разом із нею проживають та знаходяться на її утриманні діти: донька [PERSON] , [INFO] (інвалід з дитинства, група Перша «Б») та син [PERSON] , [INFO] (навчається В ВНАУ). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.14) [PERSON] є інвалідом з дитинства, група перша «Б». Відповідно до № 1321 від 31.10.2025 Вінницького національного аграрного університету (а.с.15) [PERSON] є студентом 3 курсу групи інженерно-технологічного факультету денної державної (контрактної) форми навчання. Навчальний рік триває з 24.08.2025 р. до 31 07 2026 р. Термін навчання закінчується 2027 р. Відповідно до платіжних інструкцій (а.с.16-18) зазначається оплата за навчання [PERSON] у Вінницькому національному аграрному університеті. Рішенням Вінницького районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2021 року (а.с.20-22) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятого статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні знаходиться непрацездатна мати. Вказані факти також не є достатньою підставою для зменшення присудженого нижчими судами розміру аліментів. Відповідна постанова у справі № 234/6207/17 (№ 61-7802св18) була ухвалена 15 травня 2018 року. Отже, нормами чинного законодавства визначено, що відсутність доходів не знімає з боржника обов`язки по сплаті аліментів. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Отже, батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. батька повнолітніх дочку, сина. Для виникнення обов`язку матері, утримувати необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи III групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони позивача та відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] як повнолітньої дитини особи з інвалідністю І групи безстроково та на утримання [PERSON] як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на денному відділенні інженерно-технологічного факультету Вінницького національного аграрного університету, оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який є працездатним і має можливість надавати таку матеріальну допомогу, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду не надано. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 19.11.2025. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 331,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved