Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

16.01.2026 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, у якому просила зняти арешт, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції АА № 038774 від 18.05.2004 на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , власником якої вона є (номер запису про обтяження № 61934140). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по частки кожен) квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 05.01.1994 органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету. У жовтні 2025 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка дізналася про наявність чинного обтяження - арешту нерухомого майна, зареєстрованого 25.05.2004 на підставі постанови Відділу ДВС Придніпровського районного управління юстиції АА № 038774 від 18.05.2004 (номер запису про обтяження: 61934140). 03.11.2025 представник позивачки - адвокат Хмельницька Л.М. звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням надати інформацію про наявність виконавчих проваджень щодо [PERSON] та копію постанови про арешт. Листом від 13.11.2025 Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив, що виконавчі провадження щодо [PERSON] на виконанні не перебувають та раніше не перебували. 26.11.2025 позивачка звернулася до КП «ЧООБТІ» для отримання копії постанови про арешт. Листом від 03.12.2025 КП «ЧООБТІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на вказану квартиру зазначена постанова відсутня. 26.11.2025 позивачка звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про скасування арешту. Листом від 19.12.2025 Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив про відсутність підстав для зняття обтяження. Відмова мотивована неможливістю ідентифікувати виконавче провадження, у межах якого накладено арешт, а також тим, що виконавчі провадження знищені у зв`язку зі спливом терміну їх зберігання. Наявність арешту на належній позивачці частці нерухомого майна, за відсутності відкритих виконавчих проваджень, порушує її право власності, оскільки створює перешкоди у вільному розпорядженні майном. Враховуючи, що орган ДВС не може самостійно скасувати обтяження, позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.01.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 30.01.2026 представник відповідача за довіреністю Олексієнко О.С. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є правонаступником Придніпровського ВДВС. Під час перевірки баз даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 28.01.2026 не було виявлено виконавчих проваджень щодо [PERSON] . Представник відповідача наголосила, що наразі відсутня можливість ідентифікувати, в межах якого саме провадження було накладено арешт у 2004 році, оскільки номер постанови (АА № 038774) не відповідає номеру виконавчого провадження, а самі матеріали справ знищені у зв`язку зі спливом терміну їх зберігання (10 років). З огляду на це, виконавець об`єктивно позбавлений законних підстав для самостійного скасування обтяження в позасудовому порядку, згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 05.02.2026 представник позивачки - адвокат Хмельницька Л.М. та третя особа [PERSON] подали заяви, у яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила покласти судові витрати на позивачку. Представник відповідача за довіреністю Олексієнко О.С. у відзиві на позовну заяву також просила здійснювати розгляд справи без участі представника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по частки кожен) квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 05.01.1994 органом приватизації Придніпровського райвиконкому. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 448772077 від 22.10.2025 на частку квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови Відділу ДВС Придніпровського районного управління юстиції (серія та номер АА № 038774 від 18.05.2004; номер запису про обтяження: 61934140). 03.11.2025 представник позивачки - адвокат Хмельницька Л.М. звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію про наявність виконавчих проваджень щодо [PERSON] та копію постанови про арешт нерухомого майна серія та номер АА № 038774 від 18.05.2004, видану Відділом ДВС Придніпровського районного управління юстиції. Листом № 21662/26.21-49/165194 від 13.11.2025 Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив про неможливість ідентифікувати виконавче провадження, у межах якого накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт майна боржника від 18.05.2004 не відповідає номеру виконавчого провадження в межах якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними нотаріусами. Крім того, перевіркою бази даних АСВП не виявлено виконавчих проваджень відносно [PERSON] . 26.11.2025 [PERSON] звернулася до КП «ЧООБТІ» із заявою, в якій просила надати копію постанови серія та номер АА № 038774, виданої 28.05.2004 Відділом ДВС Придніпровського районного управління юстиції. Листом № 194з від 03.12.2025 КП «ЧООБТІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] зазначена постанова відсутня. 26.11.2025 [PERSON] звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про скасування арешту. Листом № 23290/26.21-49/185689 від 19.12.2025 Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив, що у зв`язку з неможливістю ідентифікувати виконавче провадження, у межах якого накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт майна боржника від 18.05.2004 не відповідає номеру виконавчого провадження в межах якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними нотаріусами, у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутні підстави для зняття арешту. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках, як вбачається з частини 5 статті 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 127/1541/14-ц, від 28.08.2024 у справі № 947/36027/21. Враховуючи наведені положення законодавства та правові висновки Верховного Суду, а також беручи до уваги, що виконавчі провадження стосовно [PERSON] на виконанні в органах державної виконавчої служби не перебувають, а встановити, у межах якого саме виконавчого документа постановою Відділу ДВС Придніпровського районного управління юстиції (серія та номер АА № 038774 від 18.05.2004) було накладено арешт на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , неможливо через знищення матеріалів виконавчих проваджень за 2004 рік у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, суд вважає, що подальше обмеження права власності позивачки не переслідує жодної легітимної мети. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved