Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

22.04.2024 року до суду надійшов вищевказаний позов, у якому позивач просив усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро шляхом знесення самочинно побудованого магазину продовольчих товарів, що складається з: літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 893545212101, розташований за адресою: [ADDRESS] за рахунок [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача. Позов мотивований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року по справі № 205/6800/18 позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2022 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року скасувати та ухвалено нове; позовні вимоги Дніпровської міської ради до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію права власності задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 07.04.2016 року, посвідчений приватним ДМНО Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 671; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 686; визнано недійсним договір купівлі-продажу частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 09.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2621; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 10.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2629; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] : за [PERSON] , номер запису про право власності 14014597 від 29.03.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14163146 від 07.04.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14177724 від 08 квітня 2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17936916 від 09.12.2016, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17944598 від 10.12.2016, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до [PERSON] про зобов`язання знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Земельна ділянка, на якій розташоване самочинно побудоване нерухоме майно належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Спірне нерухоме майно побудоване на земельній ділянці не відведеній для цієї мети та будівлю не було введено в експлуатацію у встановленому законом порядку. Оскільки судове рішення про визнання права власності, на підставі якого нерухоме майн6о стало власністю [PERSON] скасовано, то [PERSON] не набула права власності на майно. Внаслідок самочинного будівництва з володіння Дніпровської міської ради поза її волею на підставі обставини, яка в подальшому відпала (рішення суду частково скасовано) вибула земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Порушення законних прав та інтересів Дніпровської міської ради полягає у тому, що визнання судовим рішенням права власності на об`єкт самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить до комунальної власності без згоди власника Дніпровської міської ради порушує законне права міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою та встановлений законодавством порядок набуття прав на об`єкти нерухомості, набуття прав та реалізації прав на землю (земельну ділянку) комунальної власності, а також майнові інтереси громади в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження землею, що є порушенням економічних інтересів громади. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 року призначено справу до розгляду та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача Дніпровської міської ради письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Коксокадзе Л.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2016 року у цивільній справі № 202/1559/16-ц за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ.А-1, площею 40,0 кв.м., без введення в експлуатацію. 16.02.2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2016 року у справі № 202/1559/16-ц в частині визнання права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення (будівлю магазину) літ. А-1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та в задоволені позову відмовлено. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року по справі № 205/6800/18 позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 07.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 671. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 08.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 686. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09.12.2016 року, 1/2 частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2621. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 10.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2629. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] : за [PERSON] , номер запису про право власності 14014597 від 29.03.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14163146 від 07.04.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14177724 від 08.04.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17936916 від 09.12.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17944598 від 10.12.2016, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. Зобов`язано [PERSON] знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2022 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2020 року скасовано та ухвалено нове. Позовні вимоги Дніпровської міської ради до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію права власності задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 07.04.2016 року, посвідчений приватним ДМНО Кокосадзе Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 671; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 686; визнано недійсним договір купівлі-продажу частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 09.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2621; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з літ. А-1, площею 40,0 кв.м., від 10.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2629; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] : за [PERSON] , номер запису про право власності 14014597 від 29.03.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14163146 від 07.04.2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 14177724 від 08 квітня 2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17936916 від 09.12.2016, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; за [PERSON] , номер запису про право власності 17944598 від 10.12.2016, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В.; у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до [PERSON] про зобов`язання знести самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Вищезазначеною постановою встановлено, що земельна ділянка, на якій розташоване вказане самочинно побудоване нерухоме майно, належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Спірне нерухоме майно побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та будівлю не було введено в експлуатацію у встановленому законом порядку. Оскільки судове рішення про визнання права власності, на підставі якого нерухоме майно стало власністю [PERSON] , скасовано, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що [PERSON] набула право власності на спірне нерухоме майно. Ураховуючи, що право власності на спірне майно [PERSON] не мала, тому вона і не мала права розпоряджатися вказаним майном, в тому числі шляхом укладення спірних договорів купівлі-продажу. Внаслідок самочинного будівництва будівлі та ухвалення судового рішення, яке у подальшому було скасовано в частині визнання права власності на нерухоме майно, з володіння Дніпровської міської ради поза її волею на підставі обставини, яка у подальшому відпала (рішення суду частково скасовано) вибула земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, земельна ділянка за вказаною адресою [PERSON] у передбачений законом спосіб не надавалась. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, але не виключно розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність та користування громадян та юридичних осіб відноситься до повноважень міської ради. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю. Згідно із п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно, знаходиться в межах міста Дніпра та належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, яка віднесена до земель комунальної власності в силу ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України, ст. ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, саме територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради належить право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України). Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України). Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтею 123 ЗК України передбачено надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частинами 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони: будовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого тайна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Важливе правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. 4 ст. 373 ЦК України). Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч. 3 ст. 375 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Як було встановлено судом, земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане самочинно побудоване нерухоме майно належить територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, та віднесена до земель комунальної власності, а також земельна ділянка не надавалась ні під будівництво, ні під капітальний ремонт, а право користування на земельну ділянку не оформлювалось. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Положеннями ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19). Тобто, відсутність доказів належного оформлення речового права на спірну земельну ділянку та присвоєння адреси може свідчити про те, що спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва. За таких обставин, враховуючи, що об`єкт нерухомого майна, який є предметом спору у цій справі, є об`єктом самочинного будівництва, а набуття права власності у встановленому законом порядку відповідачем не було підтверджено належними доказами під час судового розгляду справи, то ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого самочинно побудованого майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.09.2022 року у справі № 201/2471/20 зазначено, що відповідно до частин першої четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. У частині 2 статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки Суд враховує, що оскільки на теперішній час вищевказаний об`єкт перебуває у володінні та користуванні саме відповідача [PERSON] , тому позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права. З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з [PERSON] на користь Дніпровської міської ради підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 542,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved