Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

09 травня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Майстренко Т.М., заінтересована особа:Одеська міська рада, про встановлення факту проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на момент відкриття спадщини [INFO] , та факту прийняття заявницею спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вона разом із сином проживала без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , 1/2 частка цієї квартири належала її сину на підставі договору дарування, після смерті сина відкрилася спадщина на його частку вказаної квартири, без встановлення вищевказаних фактів заявниця не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину. 12 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Представник заявниці у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа - Одеська міська рада участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, про слухання справи були повідомлені належним чином, із клопотаннями до суду не зверталася, причини своєї неявки суду не повідомила. Заслухавши представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , актовий запис про народження № 32 від 23 січня 1999 року, складений Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. З моменту народження та по 23 листопада 2007 року [PERSON] разом із батьками був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . 14 вересня 2007 року подружжя [PERSON] розірвали шлюб. 23 листопада 2007 року будинок за адресою: [ADDRESS] був проданий, у зв`язку з чим заявниця разом із сином знялися із реєстраційного обліку за вказаною адресою. У подальшому проживали без реєстрації у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності матері заявниці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 07 квітня 2003 року за номером 5-400, та сину заявниці [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 29 грудня 2003 року за номером 4-6969, по 1/2 частині за кожним. У квартирі з 30 квітня 2003 року була зареєстрована мати заявниці [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, актовий запис № 325, складений 04 березня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , актовий запис № 6702, складений 28 червня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тривіального управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . 27 липня 2018 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Давидової К.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 13/2018 року щодо майна померлої [PERSON] 22 лютого 2019 року заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на 1/2 частину вищевказаної квартири. 15 листопада 2018 року заявниця звернулася також із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина, так як вона фактично її прийняла, оскільки проживала та була прописана із спадкодавцем за однією адресою. На підставі її заяви приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Давидовою К.Ю. заведена спадкова справа № 21/2018 щодо майна померлого. У ході оформлення спадкових прав нотаріус встановила, що за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг [PERSON] в м.Одесі та Одеській області не мав зареєстрованого місця проживання. Оскільки документами не підтвердився факт постійного проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то приватний нотаріус роз`яснив їй право на звернення до суду для встановлення вказаного факту. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявниці, проживає у будинку по [ADDRESS] з 1991 року, родина заявниці заселилися у квартиру у листопаді 2003 року, у заявниці був маленький син, який мав онкозахворювання, між операціями почувався добре, почав ходити до школи, у якому році він помер не пам`ятає, але після смерті сина заявниця деякий час ще проживала з матір`ю, а потім переїхала, за життя сина заявниця постійно мешкала у квартирі по [ADDRESS] , вона декілька разів заходила до них, бачила, що у сина була окрема кімната. Свідок [PERSON] , який також проживає в будинку, повідомив, що коли був живий хлопчик його діти з ним гралися на подвір`ї. [PERSON] жив разом з бабусею і матір`ю. Отже, як вбачається із письмових доказів та показань свідків [PERSON] та [PERSON] також підтвердили проживання заявниця з листопада 2003 року разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня його смерті. Наразі заявниця бажає оформити спадщину, яку вона прийняла після смерті сина як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала із ним однією сім`єю на час відкриття спадщини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, із досліджених судом доказів встановлено спільне проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому заява у частині встановлення факту спільного проживання підлягає задоволенню. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням того, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тому встановлення у судовому порядку факту прийняття заявницею спадщини не має правового значення, оскільки достатньо встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦПК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного, у частині встановлення факту прийняття заявницею спадщини, як окремої вимоги, слід відмовити.

Outcome: partial