Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/34934/21 від 03.02.2022 вказаний шлюб розірвано. У період перебування Позивача та Відповідача у шлюбі, були придбані (куплені) та оформлені (зареєстровані) на Відповідача квартира під номером [ADDRESS] , Транспортний засіб - автомобіль марки Mini Cooper, 2008 року випуску. Отже, Квартира [ADDRESS] і Автомобіль є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача, вказане майно було набуте подружжям за час шлюбу, однак право власності на це майно зареєстровано за Відповідачем. На момент подачі [PERSON] своєї позовної заяви про розірвання шлюбу з [PERSON] та на момент винесення Вінницьким міським судом Вінницької області відповідного судового рішення від 03.02.2022 в справі №127/34934/21, [PERSON] визнавала право спільної сумісної власності сторін на Квартиру [ADDRESS] та Автомобіль. Так, [PERSON] в своїй позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що між ними (колишнім подружжям) було досягнуто попередньої домовленості щодо добровільного поділу спільнопридбаного майна, дана обставина доводить, що [PERSON] , визнала наявність спільнопридбаного майна подружжя та підтвердила намір його добровільного поділу. Позивач вказує, що на даний час Відповідач не дотримується вказаної домовленості, не визнає спірне майно спільною сумісною власністю, мотивуючи це тим, що спірна квартира, зокрема, придбана за кошти її батьків, що змусило Позивача звертатися з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Також, цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Ухвалою суду від 07.02.2025 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та постановлено накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 809268105101, загальна площа квартири 66,6 кв.м, житлова площа квартири 35,1 кв.м) право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ). Ухвалою суду від 13.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Територіального сервісного центру МВС №0541 (вул. Ботанічна, буд.24, м. Вінниця, 21010) документів: Договір купівлі-продажу автомобіля Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] , укладений 26.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] . Реєстраційну картку на транспортний засіб Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] . Висновок експертного дослідження транспортного засобу Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] з фотознімками експертного огляду. Ухвалою суду від 14.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Територіального сервісного центру МВС №5152 (вул. Київська, 19, с. Усатово, Одеський район, Одеська обл., 67663) таких документів: Договір купівлі-продажу автомобіля Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] , укладений 26.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] . Реєстраційну картку на транспортний засіб Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] . Висновок експертного дослідження транспортного засобу Mini Cooper, VIN-код: [NUMBER] з фотознімками експертного огляду. Ухвалою від 09.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової транспортно-товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи. У справі призначено транспортно-товарознавчу (автотоварознавчу) експертизу, на вирішення якої поставлено питання: яка ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми характеристиками автомобілю типу: загальний легковий хетчбек, марка: Mini, модель: Cooper, 2008 року випуску, VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна: 1598 см3, тип пального: бензин, маса без навантаження: 1035 кг, повна маса: 1555 кг. Проведення вказаної експертизи суд постановив доручити експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз" (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1). Ухвалою суду від 10.10.2025 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя постановлено поновити провадження та призначити до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 07.11.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Менчук М.В. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Черевко С.А. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заву відповідач не скористалась. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Арустамян А.Е. вказала, що відповідач визнає позовні вимоги частково - із позовними вимогами щодо стягнення частини вартості автомобіля не заперечує. Щодо поділу квартири вважає, що відсутній предмет спору, крім цього поділ квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, неможливо здійснити в натурі. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 21.08.2011 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ) 21.08.2011 укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2013. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2022 у справі №127/34934/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Суд установив, що за час перебування Позивача та Відповідача у шлюбі, придбано (куплено) та оформлено (зареєстровано) на Відповідача: 09.02.2016 - квартиру під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 809268105101 (надалі «Квартира [ADDRESS] »), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.02.2016 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. (реєстровий номер 553), а також інформаційною довідкою №305096252 від 15.07.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою 09.02.2016 Квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] ; 01.02.2018 - Транспортний засіб - автомобіль марки Mini Cooper, 2008 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , перебував у власності [PERSON] з 01.02.2018 по 26.07.2022, що підтверджується листом «Про надання інформації» №31/2-M-71/аз виданого ТСЦ №0541 від 28.07.2022 на адвокатський запит №б/н від 15.07.2022 адвоката Менчук Максима Володимировича. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2022 у справі №127/15590/22, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказану постанову позивач надав для підтвердження факту невизнання відповідачем належності спірної квартири до спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, у судовому засіданні під час розгляду цієї справи [PERSON] повідомила суд про, те, що Квартира [ADDRESS] хоч і куплена, в шлюбі з [PERSON] , але належить тільки їй, оскільки за твердженнями Відповідачки була куплена за гроші її батьків. Відповідно до змісту договору купівлі- продажу квартири від 09 лютого 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. (реєстровий номер 553) ціна Квартири [ADDRESS] становила 60000 (шістдесят тисяч) гривень. З листа «Про надання інформації» №31/2-М-71/аз виданого ТСЦ №0541 від 28.07.2022 встановлено, що Автомобіль придбано 01.02.2018 за ціною 300000 грн. Позивач з 20.08.2008 займається підприємницькою діяльністю і зареєстрований, як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.11.2022. Відповідно до довідки виданої 13.07.2022 ГУ ДПС у Вінницькій області ФОП [PERSON] офіційно задекларовано та отримано за період з 2010 по 2018 роки дохід в розмірі 2329004,5 грн За час шлюбу Позивач, від продажу нерухомого майна отримав дохід в розмірі 986208 (дев`ятсот вісімдесят шість тисяч, двісті вісім) гривень. Так Позивач продав таке нерухоме майно: - приміщення №172, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (покупець [PERSON] , ціна нерухомості відповідно до договору 153408 грн.), що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.10.2012 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. (реєстровий номер:2226), - квартиру [ADDRESS] (покупець [PERSON] , ціна відповідно до договору 732800 грн.), що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] , договором купівлі - продажу від 08.07.2014 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. (реєстровий номер: 1272), - квартиру [ADDRESS] (покупець [PERSON] , ціна відповідно до договору 100000 грн.), що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.03.2017 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького, міського нотаріального округу Рудик В.В. (реєстровий номер:944). Відповідно до консультаційного висновку №ІК-З про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що наданий Вінницькою торгово-промисловою палатою 08.01.2025 оціночна вартість спірної Квартири №59 становить 3392305,00 грн Згідно із звітом (вих.№39) від 13.12.2024 про визначення середньої ринкової вартості транспортного засобу аналогічного загальному легковому хетчбеку марки - MINI, модель - COOPER, 2008 року випуску, VIN- код : [NUMBER] величина середньої ринкової вартості Транспортного засобу, що є аналогічним загального легкового хетчбеку, марки - MINI, модель - COOPER, 2008 року випуску, VIN-код: [NUMBER] , становить: 438200 грн. На підтвердження заявлених у судовому засіданні обставин щодо стану здоров`я Позивача, останній надав консультативні висновки: ТОВ «Асклепіон» клініка Мануфактура від 12.08.2024, Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №3 від 28.06.2024, КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 19.03.2025 та Аналіз ділянки ЕЕГ від 19.03.2025. ТСЦ МВС №5152 на адресу суду надіслав договір купівлі-продажу спірного автомобіля, реєстраційну картку на спірний транспортний засіб та висновок експертного дослідження спірного транспортного засобу. Так, із вказаних документів суд встановив, що відповідач 26.07.2022 продала спірний автомобіль [PERSON] . Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової транспортно товарознавчої експертизи №1294/25-21 від 03.10.2025 середня ринкова вартість автомобіля, ідентичного за своїми характеристиками колісному транспортному засобу (автомобілю) типу: хетчбек, марки «MINI COOPER», 2008 року випуску, об`єм двигуна1598 см. Куб., тип палива бензин, VIN кузова: [NUMBER] , маса без навантаження1035 кг, повна маса 1555 кг, виходячи з нормативних показників технічного стану та пробігу станом на час проведення експертизи складає величину 431750,0 грн. (чотириста тридцять одна тисяча сімсот п`ятдесят грн 00 коп.). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц). Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Відповідно до частини другої статті 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16 та від 04 жовтня 2023 року у справі № 345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У зазначеній постанові роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого з подружжя (постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц, від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20, від 11 червня 2025 року у справі № 686/29950/23). Судом встановлено, що спірна квартира та транспортний засіб були набуті сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі. Доказів існування між подружжям шлюбного договору або інших домовленостей, які б змінювали правовий режим майна, суду не надано. Тобто, відповідне спірне майно за загальним правилом є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Матеріалами справи підтверджується, що позивач у період шлюбу здійснював підприємницьку діяльність, отримував офіційні доходи, а також мав значні надходження від відчуження належного йому нерухомого майна. Зазначене свідчить про те, що позивач був спроможним здійснити реальний внесок у формування спільного бюджету сім`ї та придбання майна, що виключає припущення про набуття спірної квартири виключно за особисті кошти відповідачки. За таких обставин, спірна квартира підлягає поділу між сторонами як спільне майно подружжя з визначенням рівних ідеальних часток, що відповідає принципу рівності прав подружжя. Що стосується вимог про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні у зв`язку з відчуженням відповідачкою транспортного засобу після припинення спільного проживання сторін, суд зазначає таке. Факт перебування автомобіля у власності відповідачки у період шлюбу, а також факт його подальшого відчуження без згоди позивача судом встановлено та відповідачкою не спростовано. Суд не встановив використання коштів відповідачкою, отриманих від продажу автомобіля в інтересах сім`ї. Тому, у позивача виникло право на грошову компенсацію вартості його частки у спільному майні. Однак, визначаючи розмір такої компенсації, суд зобов`язаний виходити не з припущень сторін або первісної ціни придбання майна, а з його реальної ринкової вартості, встановленої на підставі належних експертних досліджень. Дослідивши висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №1294/25-21 від 03.10.2025, суд дійшов до переконання, що експертиза проведена у встановленому законом порядку, є повною, обґрунтованою, містить вичерпний аналіз технічного стану транспортного засобу, його року випуску, пробігу та інших суттєвих характеристик. Підстав не довіряти зазначеному експертному висновку судом не встановлено, оскільки він відповідає вимогам закону, а сторонами не подано доказів, які б спростовували або ставили під сумнів його достовірність. Згідно із згаданим висновком експерта середня ринкова вартість автомобіля є нижчою, ніж та, з якої виходив позивач при визначенні розміру заявленої компенсації та становить 431750 грн. Тому заявлена до стягнення сума не відповідає фактичній вартості майна, що є об`єктом поділу. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації підлягають задоволенню частково, у розмірі, який відповідає половині ринкової вартості транспортного засобу, визначеної судовим експертом. Отже, з урахуванням установлених фактичних обставин справи, оцінки доказів у їх сукупності, принципу справедливості, розумності та рівності прав сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплата судового збору позивачем у розмірі 15412,52 грн підтверджується квитанцією №89Т5-4L54-MUTE від 16.01.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 15384,78 гривень, пропорційно розміру задоволених вимог (позов задоволено на 99,82%). Позивач у позові та у заяві від 03.12.2025 вказав, шо в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, має намір надати докази понесених витрат не пізніше 5-ти днів з моменту винесення судом рішення у цій справі.

Outcome: partial