Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У вересні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2844846 від 22.01.2022 року у розмірі 13480,77 грн, судових витрат у розмірі 2422,4 грн та 8000 грн витрат на правову допомогу. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 22 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №2844846, згідно з умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 3000 грн. Згідно з п.9.7 кредитного договору Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Згідно п. 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Клієнт зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п. 5.4.1 договору). Відповідно до п.3.1 кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п.1.4, 1.4.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною або зниженою процентною ставкою. Відповідно до положень Договору, якщо Клієнт до визначеної у кредитному договорі дати, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У зв`язку з частковим виконанням Позичальником п.1.4.1 кредитного договору та частковим погашенням кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» було застосовано індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку та перераховано Графік платежів до вказаної вище дати за зниженою процентною ставкою. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 13480,77 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 2999,99 грн.; - заборгованість за процентами - 10480,78 грн. 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККЛУ-10082023. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2844846 від 22.01.2022 року. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2844846 від 22.01.2022 року в розмірі 13480,77 грн, судовий збір у розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останньої, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заперечень щодо розгляду справи у її відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подала. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 22.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна»та [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2844846 (а.с.16-21). Згідно з п.п.1.2-1.3 Договору, кредитодавець зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні в сумі 3000 грн на строк 360 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п.1.4, 1.4.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною (1,99% в день) або зниженою процентною ставкою (0,01%). Відповідно до положень Договору, якщо Клієнт до визначеної у кредитному договорі дати, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №2844846 від 22.01.2022 року проценти за користування кредитом складають 19710 грн; реальна річна процентна ставка 6961,93%; загальна вартість кредиту 22710 грн (а.с.22). Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 22.01.2022 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.14-15). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було відправлено їй на номер мобільного телефону 22.01.2022 року о 07:01, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна»(а.с.23). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту виконало та надало їй кредит в сумі 3000 гривень, шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується Листом-повідомленням вих. №4009-0403 від 04.03.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с.24). Згідно Розрахунку заборгованості за Договором №2844846 від 22.01.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 10.08.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 13480,77 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2999,99 грн та заборгованості за процентами у розмірі 10480,78 грн (а.с.25-30). 10 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками (а.с.31-34). Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 10.08.2023 року до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв Реєстр Боржників кредитора у кількості 5946 (а.с.35). Відповідно до Витягу з Реєстру боржн иків до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до [PERSON] за Договором №2844846 від 22.01.2022 року, загальна сума заборгованості 13480,77 грн (а.с.34 зворот). Листом від 12.09.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до [PERSON] з досудовою вимогою про сплату заборгованості за Договором №2844846 від 22.01.2022 року у сумі 13480,77 грн (а.с.36). У відповідь на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року від АТ «Універсал Банк» на адресу суду надійшла відповідь про те, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 22.01.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж в сумі 3000 грн (а.с.61-62). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2844846 від 22.01.2022 року (а.с.16-21). У вищезазначеному договорі та паспорті споживчого кредитування зазначено, що договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.17,21). Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна»виконало свої обов`язки за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2844846 від 22.01.2022 року, в той час як відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» в загальному розмірі 13480,77 гривень, з яких 2999,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 10480,78 грн - заборгованість за процентами (а.с.25-30). Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2844846 від 22.01.2022 року. На підставі ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,4 грн. Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір №0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року, який укладений між АО «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; Акт №448 наданих послуг від 05.09.2025 року згідно якого сума наданих послуг відповідно до Договору складає 8000 грн; детальний опис наданих послуг до Акту №448 від 05.09.2025 року; ордер на надання правничої допомоги від 04.07.2025 року; виписку з ЄДР юридичних осіб (а.с.38-40). Згідно постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Таким чином, відшкодування понесених ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача у повному обсязі, оскільки клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу відповідачем не заявлялось. На підставі викладеного,

Outcome: approved