Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

27.10.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 12.11.2011 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №651. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним, [PERSON] та [PERSON] 12.11.2011 року був зареєстрований шлюб, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис за № 651 від 12.11.2011 року та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2011 року. У цьому шлюбі у нас народився син, [PERSON] , [INFO] . З початку 2025 року наші відносини з дружиною почали погіршуватися. Вони зрозуміли, що мають різні погляди на сімейне життя, виховання та утримання дитини. Наразі наші шлюбні відносини з дружиною припинилися, вони вже не гуртуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 Сімейного кодексу України. Вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбних відносин, надання строку для примирення є неможливим та не відповідає інтересам позивача, відповідачки та нашої спільної дитини. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Їх спільна дитина проживає разом з матір`ю. На теперішній час спору щодо визначення місця проживання спільної дитини між ним та відповідачкою не має. Питання щодо утримання дитини вирішується спільно між ними. Майнові спори між ним та відповідачкою на теперішній час також відсутні. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України). Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, у зв`язку з чим, звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 12.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №651. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №496. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на користь позивача. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved