Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , який загинув [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2018 року по [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що у 2018 році познайомилась зі своїм чоловіком [PERSON] , в цьому ж році вони почали проживати однією сім`єю в будинку його батьків в м. Кропивницький. У 2019 році вони переїхали на постійне проживання до квартири матері [PERSON] в м. Кропивницький. Під час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно піклувалися про маму [PERSON] , постійно займалися благоустроєм їх житла: по можливості робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Всі свята вони також проводили разом та в колі рідних та друзів, ставилися один до одного як чоловік та дружина, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. За час їх спільного проживання шлюб не реєстрували, так як не вважали, що цей факт буде впливати на якість стосунків між ними. Спільних дітей не мають. 07.10.2024 [PERSON] призваний [INFO] на військову службу по мобілізації, а [INFO], зник безвісти в районі населеного пункту Шевченкове, Покровського району, Донецької області, про що її повідомлено сповіщенням [INFO] №764 від 07.05.2025, виданим на її ім`я. В грудні 2025 року підтверджено загибель [PERSON] [INFO] , його тіло повернуто до м. Кропивницького де 11.12.2025 проведено його поховання. На сьогоднішній день встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно заявниці для вирішення питання про отримання нею грошового забезпечення, та пільг, встановлених законодавством України, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, та інші виплати, визначені законодавством України для військовослужбовців та членів їх сімей. Також [PERSON] вказує, що іншої можливості встановити даний юридичний факт окрім як звернення до суду з даною заявою у неї немає. Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 27.11.2025 відкрито окреме провадження у справі. Заінтересованою особою, Міністерством оборони України, через систему «Електронний суд» подано пояснення, які вони просили врахувати під час ухвалення судового рішення. Заінтересована особа військова частина [INFO] правом на подачу пояснень не скористалася. Заслухавши пояснення представника заявника адвоката Коробєйнікова А.В, врахувавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши письмові заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , познайомилась зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , в 2018 році на роботі, де вона працювала продавцем, а [PERSON] - вантажником. В цьому ж році вони почали проживати однією сім`єю в будинку батьків [PERSON] в [ADDRESS] . В 2019 року переїхали на постійне проживання до квартири мами [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так як мама на той момент вже перебувала у похилому віці та потребувала постійної допомоги та турботи. Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно піклувалися про маму [PERSON] , постійно займалися благоустроєм їх житла: по можливості робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Всі свята проводили разом та в колі рідних та друзів, ставилися один до одного як чоловік та дружина, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. За час їх спільного проживання шлюб не реєстрували, так як не вважали, що цей факт буде впливати на якість стосунків між ними. Спільних дітей від шлюбу не мають. 07.10.2024 році [PERSON] призваний [INFO] на військову службу. Згідно з наказом командира військової частини [INFO] зарахований до списків особового складу військової частини на посаду стрільця-номера обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [INFO] . Під час проходження служби [PERSON] та [PERSON] постійно підтримували зв`язок. Вона надсилала йому посилку, постійно телефонували один одному. На початку травня 2025 [PERSON] перестав виходити на зв`язок з [PERSON] . В середині травня 2025 [PERSON] на своє ім`я отримала від [INFO] сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісті (потрапившого у полон) №764 від 07.05.2025, з якого вбачається, що [PERSON] виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти [INFO] в районі населеного пункту Шевченкове, Покровського району, Донецької області. Пізніше на її ім`я від [INFO] надійшло сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №602 від 13.05.2025, з якого вбачається, що [PERSON] виконуючи бойові завдання, загинув [INFO] в районі населеного пункту Шевченкове, Покровського району, Донецької області, Україна. В липні 2025 в м. Дніпро проведено впізнання тіла [PERSON] , проте тіло останнього не було впізнане [PERSON] , у зв`язку з чим направлене для проведення генетичного дослідження. Статус було змінено із «загиблого» на «зниклого безвісти». В подальшому, приблизно в кінці серпня 2025, в [INFO] [PERSON] надали Витяг з акту службового розслідування №13618 від 05.08.2025 та Витяг з наказу командира військової частини [INFO] від 05.08.2025 №4208ОД, складені за результатом проведеного службового розслідування щодо уточнення причин і умов зникнення безвісті [PERSON] , в ході якого встановлено, що [PERSON] зник безвісти [INFO] під час участі у бойових діях поблизу населеного пункту Шевченкове, Покровського району, Донецької області. Інших обставин зникнення безвісті, зокрема самовільного залишення ним військової частини, добровільної здачі в полон або вчинення дизертирства, службовим розслідуванням не встановлено. Крім того, в п.4 «Відомості щодо осіб, відносно яких проводиться службове розслідування» витягу з Акту службового розслідування зазначено відомості про близьких родичів, а саме дружина [PERSON] . У грудні 2025 року підтверджено загибель [PERSON] [INFO], його тіло повернуто до м. Кропивницького, де [PERSON] 11.12.2025 проведено поховання, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08.12.2025, виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому ПМУ МЮ (м. Одеса) та свідоцтвом про поховання №3176 від 11.12.2025, виданого КП «Ритуальна служба». Судом досліджено письмові заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] працювали разом. З 2018 року проживають однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, піклувалися один про одного тощо. Отже, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного побуту підтверджено як заявником так і письмовими заявами свідків, які підтверджують спільне проживання та ведення ними спільного побуту. Крім того даний факт підтверджується випискою з рахунку [PERSON] про перерахунок їй коштів від [PERSON] ; випискою з медичної картки стаціонарного хворого №21786, з якої вбачається місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісті (потрапившого у полон) №764 від 07.05.2025 на ім`я [PERSON] ; сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №602 від 13.05.2025 на ім`я [PERSON] ; витягом з акту службового розслідування №13618 від 05.08.2025, в п.4 «Відомості щодо осіб, відносно яких проводиться службове розслідування» якого зазначено відомості про близьких родичів, а саме дружина [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, відповідно до п.5 - факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Доказами проживання однією сім`єю можуть бути, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності подружніх взаємних прав та обов`язків, інші докази які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Стаття 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення: - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Частина 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та зазначених в абзаці 4 ст. 6 вказаного Закону осіб, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; установлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Таким чином заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими доводи заявника та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2018 року по [INFO].

Outcome: approved