Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник ТзОВ «Свеа Фінанс» Паладич А.О. 08.09.2025 року звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором № 1660811 від 29.07.2024 року в розмірі 123337,50 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що 29.07.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1660811 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 29.07.2024 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №1660811 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. 29.07.2024 року відповідач після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 29.07.2024 року 16:53:09 [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено відповідачкою у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор В521, котрий в свою чергу боржником було 29.07.2024 року 16:53:21 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №11660811 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Таким чином відповідачем було отримано кредит в загальній сумі 29900,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 20.01.2025 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Таким чином, ТзОВ «СВЕА Фінанас» відповідно до додатку № 1 Реєстру Боржників, переданим ТОВ «СЕЛФІ Кредит», набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1660811 від 29.07.2024 року. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договором №1660811 від 29.07.2024 року становить 123337,50 грн., а саме: заборгованість по тілу - 29900,00 грн., заборгованість по відсотках - 78487,50 грн., пеня - 14950,00 грн. На підставі викладеного, позивач ТзОВ "Свеа Фінанс" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за вказаним вище кредитним договором в сумі 123337,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Кам`янець- Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кам`янець- Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача А. Паладич в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, в тому числі оголошенням на сайті суду. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.279 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.07.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1660811 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.2. договору загальний розмір суми кредиту становить 29 900,00 грн.; п.1.3 строк кредиту 360 днів; п.1.4. періодичність платежів із сплати процентів - кожні 20 днів. Пунктом 1.5.1 визначено, що стандартна процента ставка 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного п.1.3. договору. Відповідно до п.2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Беручи до уваги графік платежів по кредиту № 1660811 останньою датою платежу встановлено 11.04.2024 року. Після того, як [PERSON] було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТзОВ «Селфі Кредит» 29.07.2024 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 1660811 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 4 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)». Тобто отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону. Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://selfiecredit.ua/), було однозначно встановлено як [PERSON] . Даний порядок передбачений правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТзОВ «Селфі Кредит». Згідно паспорта споживчого кредиту ТзОВ «Селфі Кредит» вбачається, тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 29900, 00 грн., строк кредитування - 360 днів, стандартна процентна ставка - 549% (1, 50% день). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 20.01.2025 року становить 123337,50 грн. Згідно листа ТОВ «Пейтек» за вих. № 20250120-2107 від 20.01.2025 року вбачається, що згідно договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку від 29.07.2024 року о 16:55:08 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 29900,00 грн. 20.01.2025 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 до Договору факторингу №01.02-01/25 від 20.01.2025 року (Реєстр Боржників) ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 01.02-01/25 від 20.01.2025 року та розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТзОВ «Свеа Фінанс» становить 123337,50 грн., з яких заборгованість по тілу - 29900,00 грн., заборгованість по відсотках - 78487,50 грн., пеня - 14950,00 грн. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 29.07.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1660811 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Загальний розмір суми кредиту становить 29 900,00 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів із сплати процентів - кожні 20 днів. ТзОВ «Селфі Кредит», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника, яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Натомість відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 20.01.2025 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Таким чином, згідно із вказаними нормами щодо заміни кредитора, за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги є договором про заміну кредитора у певному зобов`язанні, яка здійснюється без згоди боржника. В такому договорі сторони мають право самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора і цей обсяг не вичерпується лише існуючим боргом та при цьому чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Представлена суду копія договору факторингу належним чином підписана уповноваженими представниками сторін договорів, скріплена їх печатками та умови договору передбачають право відступлення права вимоги, яке виникне у майбутньому, тобто підтверджують перехід права вимоги до [PERSON] від первісного кредитора ТзОВ «Селфі Кредит» до ТзОВ «Свеа Фінанс». Відтак, оскільки умови кредитного договору № 1660811 від 29.07.2024 року, укладеного між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , відповідачем не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу № 01.02-01/25 перейшло до позивача, відповідач користувався наданими позивачем коштами, не надав суду заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по кредиту, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості в частині пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді. Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, [PERSON] як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки на час укладення та дії договору, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан. За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з відповідача на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» пені в розмірі 14950,00 грн. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 130 від 26.08.2025 року позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2128,77 грн. (2422,40 грн * 108387,50 / 123337,50). На підставі викладеного,

Outcome: partial