Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі свого директора звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути за договором позики №8936456 у сумі 15 823,36 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №8936456, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів зі процентною ставкою 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом Позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора "571505", який був надісланий відповідачу на його електронну адресу [INFO]. На виконання умов кредитного договору №8936456 від 17.05.2025 кредитодавець виконав свої зобов`язання, передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 3256,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією №е986b9fc-f96c-49d7-b350-f459e113edfd від 17.05.2025 та є первинним бухгалтерським документом. Відповідно до листа №16/10/25-16135 від 16.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» повідомляє та підтверджує, що на виконання Договору кредиту №8936456 на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №е986b9fc-f96c-49d7-b350-f459e113edfd перераховано кошти. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором кредиту не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 15 823,36 грн, з яких: 3256,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2567,36 грн - сума заборгованості за процентами, 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого позивач набув прав грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8936456 від 17.05.2025. Згідно з п.2.1.3 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25 від 16.10.2025 набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 823,36 грн, з яких: 3256,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2567,36 грн - сума заборгованості за процентами, 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Ухвалою судді від 07.11.2025 позов залишено без руху. 11.11.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 18.11.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, а саме: щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; чи зарахувалися кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , у період з 17.05.2025 по 20.05.2025 у сумі 5000,00 грн. 16.12.2025 від АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду про витребування інформації надійшов лист. Представник позивача у судове засідання не з`явився, по дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, та зі згоди позивача, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. 17.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №8936456, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату, (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору (а.с.17-20). Кредитним договором встановлені: сума кредиту 5000,00 грн. (п.2.2.1); строк кредитування/строк договору 360 днів (п. 2.2.2); розмір першого обов`язкового платежу 1812,50 грн (п.2.2.3); період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 20 календарних днів, кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 17 (п.2.2.4); тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п.2.2.7). Дата сплати першого обов`язкового платежу 05.06.2025 (п.2.2.5 Договору). Відповідно до п.2.2.8 Договору комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 862,50 грн). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3949,85% (п.2.3). Денна процентна ставка/день 0,998% (п.2.3.1). П. 5.5 Договору визначено, що Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 8.2.6 Договору відступити право вимоги за договором. Як убачається з Договору кредитної лінії №8936456 від 17.05.2025 зазначений договір підписаний відповідачем [PERSON] шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором «571505». Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №8936456 від 17.05.2025 за період з 17.05.2025 по 14.09.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] складає 15 823,36 грн, з яких: 3256,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2567,36 грн - сума заборгованості за за процентами, 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. З розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено основний борг у загальний сумі 1744,00 грн, проценти у сумі 1706,71 грн та комісія у сумі 862,50 грн (а.с.9,13-14). Відповідно до Довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ідентифікувало відповідача [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису, «571505» 17.05.2025 (а.с. 21). З довідки №КД-000061085 від 14.10.2025 вбачається, що ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» підтвердило виконання платіжної інструкції №е986b9fc-f96c-49d7-b350-f459e113edfd, наданої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на переказ коштів у безготівковій формі на карту № [NUMBER] отримувача [PERSON] у сумі 5000,00 грн (а.с. зворот 21). Листом АТ «Універсал банк» від 15.12.2025 №БТ/Е-21382 підтверджено, що на ім`я [PERSON] . Банком емітовано картку № [NUMBER] , за період з 17.05.2025 по 20.05.2025 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 5000,00 грн (а.с.85), тим самим підтверджено переказ коштів відповідачу за кредитним договором. Позивач на підтвердження перерахування грошових коштів [PERSON] надав копію платіжної інструкції №е986b9fc-f96c-49d7-b350-f459e113edfd від 17.05.2025 (а.с.11). 16.10.2025 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 22 - 24). Згідно з п. 1.1 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів №579939279.1 від 20.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 згідно з реєстром прав вимоги №16/10/25-01 від 16.10.2025 (а.с.25). Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, тобто ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 823,36 грн, з яких: 3256,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2567,36 грн - сума заборгованості за за процентами, 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою (п.1343) (а.с.15-16). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору кредитної лінії №8936456 від 17.05.2025. У пункті 11 «Юридичні адреси та реквізити сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Укладений договір містить погоджені сторонами: суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшли права вимоги за договором позики №8936456 від 17.05.2025 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив у тому числі, крім основної заборгованості (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування коштами. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. Указом Президента України 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025, затвердженого Законом України від 21.10.2025 №4643-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб. Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» постановлено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнити пунктом 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З наведеного вище випливає, що відповідач звільнений від сплати неустойки (пені) за договором №8936456 від 17.05.2025, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 10 000,00 грн не підлягають задоволенню.За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 3256,00 грн, заборгованості за процентами у сумі 2567,36 грн, загалом у сумі 5823,36 грн, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає частковому стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 891,50 грн. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн, стосовно якого суд зазначає таке. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, укладеному між клієнтом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю. О., предметом договору є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором (п.1.1) (а.с. 25 -26). Суду надано витяг з Акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, відповідно до якого вартість наданих по боржнику [PERSON] послуг становить 4500,00 грн (а.с. 27). Також між адвокатом та позивачем підписано акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, в тому числі щодо складання позовної заяви та представництва в суді щодо боржника [PERSON] (а.с.28-29). Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939288.1 від 27.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило Ткаченко Ю. О. згідно з актом №5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21.10.2025 за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 кошти в сумі 130 500,00 грн (а.с.30). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно задоволенним вимогам, а саме в сумі 1656,10 грн.

Outcome: partial