Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Платінум фінанс», за яким просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4206 від 06.04.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМ ФІНАНС" заборгованість в розмірі 9695,14 гривень. В обґрунтування позову представник позивача зазначив наступне. 05.07.2021р. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пімаховою Діною Вікторівною, розглянуто Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» код ЄДРПОУ 43133848 про примусове виконання: назва документу: виконавчий напис № 4206 виданий 06.04.2021 документ видав: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про: Стягнути заборгованість з громадянина України, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платник податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; Дата народження [INFO] ; Місце народження: м. Переяслов-Хмельницький, Київської області; місце роботи невідомо, який є Боржником за Кредитним договором №400503090 від 20.12.2007 р. укладеним з ПАТ «Альфа Банк». Далі за текстом іменується Боржник. 30.09.2009 року, згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за Кредитним договором №400503090 від 20.12.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0109/2020 від 01 вересня 2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс», право вимоги за Кредитним договором №400503090 від 20.12.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено, на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» (місцезнаходження: 02141, м. Київ, вулиця Лариси Руденко, будинок 6А, офіс 525, податковий номер: 43133848; рахунок № [NUMBER] у банку ПриватБанк; код Банку отримувача (МФО): 305299), яке є Стягувачем. Строк, за який провадиться стягнення: 23.01.2008 року по 16.11.2020 року. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Боржника, складає 9695,14 (Дев`ять тисяч шiстсот дев`яносто п`ять гривень 14 копiйок) грн. Боржник: [PERSON] дата народження: [INFO] адреса: [ADDRESS] РНОКПП: [NUMBER] Стягувач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПЛАТІНУМ ФІНАНС" адреса: м. Київ, Україна, 02140, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛАРИСИ РУДЕНКО, будинок 6А, офіс 525 код ЄДРПОУ: 43133848. У той же час, вчинення вказаного виконавчого напису, на думку позивача, не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури, оскільки: відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір, сплинув строк давності, порушений порядок вчинення виконавчого напису та скасовано Постанову, на підставі якої вчинено виконавчий напис. За ухвалою 05.05.2025 року судом було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, проте у п. 3 позовної заяви просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум фінанс» у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 11.02.2026 року на 16 год. 10 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 16.02.2026 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. був вчинений виконавчий напис за № 4206, про: стягнення заборгованості з громадянина України, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платник податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ; Дата народження [INFO] ; Місце народження: м. Переяслов-Хмельницький, Київської області; місце роботи невідомо, який є Боржником за Кредитним договором № 400503090 від 20.12.2007 р. укладеним з ПАТ «Альфа Банк», далі за текстом іменується Боржник. 30.09.2009 року, згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за Кредитним договором №400503090 від 20.12.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу № 0109/2020 від 01 вересня 2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фінанс», право вимоги за Кредитним договором № 400503090 від 20.12.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено, на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» (місцезнаходження: 02141, м. Київ, вулиця Лариси Руденко, будинок 6А, офіс 525, податковий номер: 43133848; рахунок № [NUMBER] у банку ПриватБанк; код Банку отримувача (МФО): 305299), яке є Стягувачем. Строк, за який проводилося стягнення: з 23.01.2008 року по 16.11.2020 року. Сума боргу складається з: не сплаченого тіла кредиту 9 695,14 грн.; відсотків та штрафних санкцій за користування кредитом 0,00 грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Боржника, складає 9695,14 грн. Зазначений виконавчий напис був пред`явлений до виконання за заявою відповідача від 02.07.2021 року. За постановою ВП № 65982102 від 05.07.2021 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімахової Д.В. було відкрите виконавче провадження за зазначеним виконавчим написом. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 цього Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Як на підставу вчинення оспорюваного виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно із пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі 910/13233/17. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, п. п. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Згідно з підпунктом 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У відповідності до п. п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 06.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, вчиняючи 06.04.2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався п. 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Як стверджує позивач кредитний договір № 400503090 від 20.12.2007 року не був нотаріально посвідчений, зазначене не спростовано відповідачем належними та допустимим доказами. Вся сума боргу була стягнута нотаріусом за межами строків позовної давності, оскільки відсотки не були заявлені до стягнення, а тіло кредиту мало бути погашене у строк до 21.06.2010 року як стверджує позивач та не спростовано відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved