Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

В серпні 2025 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Представництва «Візз Ейр Хангарі Кфт.», третя особа - АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з Представництвом «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт. » грошові кошти в розмірі 24 963 грн 41 коп. сплачені за ненадані авіаквитки, грошові кошти в розмірі 20 000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2025 року, [PERSON] через мобільний додаток «WIZZ Air» здійснила бронювання авіаквитків, а саме, 18.05.2025: Варшава-Фуншал, рейс W6 1535 та 25.05.2025: Фуншал-Варшава, рейс W6 1536 у Представництва «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт.». В цей день о 19:11, на електронну пошту Позивача надійшов лист з реквізитами банківського рахунку, які є ідентичними реквізитам на офіційному сайті компанії. 13.04.2025 року, о 18:35, Мазур А. В. здійснила перерахування коштів в сумі 24 963 грн 41 коп. на зазначений у електронному листі рахунок. 17.04.2025 року, Позивачка отримала лист на електронну пошту, у якому її повідомлено, що платіж, який вона здійснила 13.04.2025, Відповідачем не отримано. За результатом звернення до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо надання інформації стосовно здійсненого платежу, Позивача повідомлено, що кошти були зараховані на рахунок Відповідача належним підтвердженням чого є платіжна інструкція, а також повідомили, що кошти не повертались. Позивач зазначає, що з метою купівлі авіаквитків через мобільний додаток «WIZZ Air» вона здійснила перерахування коштів на розрахунковий рахунок Відповідача, чим добросовісно виконала умови угоди щодо купівлі авіаквитків. В свою чергу, Відповідач не виконав умов договору, відмовивши у продажі авіаквитків Позивачу, а також не повернувши кошти, які [PERSON] перерахувала на розрахунковий рахунок Представництва «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт. » в рахунок оплати з купівлю-продаж авіаквитків. Позивач вважає, що Представництво «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт.» не маючи на це обґрунтованої підстави фактично безпідставно заволоділа грошовими коштами в сумі 24 963 грн 41 коп. Відмовивши у продажі авіаквитків, безпідставно заволодівши коштами, внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань за договором, а також вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала в суттєвих душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, нервові переживання через незрозумілості причин відмови продажу авіаквитків, та втрати запланованого відпочинку. Моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 гривень. Вказане стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про день та час розгляду справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді від 18.08.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19.11.2025 р. витребувано у АТ КБ «Приватбанк», АТ «СІТІБанк» документи/інформацію (квитанції, проводики, тощо), що підтверджують зарахування/надходження коштів на рахунок представництва «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт.», код ЄДРПОУ 26620303, рахунок [NUMBER] в АТ «СІТІБанк» грошових коштів та в якій сумі 13-18 квітня 2025 року від АТ КБ «Приватбанк» з рахунку [PERSON] , код платника [NUMBER] , рахунок [NUMBER] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2025 року, [PERSON] через мобільний додаток «WIZZ Air» здійснила бронювання авіаквитків, а саме, 18.05.2025: Варшава-Фуншал, рейс W6 1535 та 25.05.2025: Фуншал-Варшава, рейс W6 1536 у Представництва «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт.». 12.04.2025 о 19:11 год. на електронну пошту Позивача [INFO] надійшов лист з реквізитами банківського рахунку про необхідність оплати коштів за бронювання авіаквитків в сумі 24963,41 грн на розрахунковий рахунок представництва «ВІЗЗ Ейр Хангарі Кфт.», код ЄДРПОУ [NUMBER] , рахунок [NUMBER] в АТ «СІТІБанк» . 13.04.2025 року о 18:35 год [PERSON] здійснила перерахування коштів в сумі 24 963 грн 41 коп. на зазначений у електронному листі рахунок, що підтверджується платіжною інструкцією №9375- 5668-9467-0665, випискою по рахунку та відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 19.12.2025 р. на ухвалу суду про витребування доказів. Як вбачається з електронного листування між [PERSON] та представництва «WIZZ Air» платіж про зарахування коштів знайдено не було, авіаквитки не заброньовані, кошти Представництвом «Візз Ейр Хангарі Кфт. » не повернуті (доказів протилежного суду не надано та матеріали справи не містять) Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №753/15556/15-ц зазначено, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов Про наведене зазначив Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 910/17567/19. Оскільки відповідач отримав від позивача кошти в сумі 24 963 грн 41 коп, відповідні послуги з бронювання авіаквитків не надав, кошти не повернув, суд дійшов висновку, що вказані кошти були безпідставно отримані Представництвом «Візз Ейр Хангарі Кфт. » та підлягають поверненню [PERSON] . Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, слід зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилалась на те, що відмовивши у продажі авіаквитків, безпідставно заволодівши коштами, внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань за договором, а також вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала в суттєвих душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, нервові переживання через незрозумілості причин відмови продажу авіаквитків, та втрати запланованого відпочинку. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій "Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. У даному випадку позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, є стягнення 3000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з Представництва «Візз Ейр Хангарі Кфт.» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 1211,20 На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial