Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач в особі представника Супрун Є.В., яка діє на підставі довіреності, звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя через підсистему "Електронний суд" з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором: № 200294555664 від 08.04.2021 у розмірі 76 402 грн 23 коп., з яких: 46 453 грн 36 коп. заборгованість за кредитом, 29 948 грн 87 коп. заборгованість по процентам. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. стягнути з відповідача. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.04.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200294555664 та видано кредитну картку з кредитним лімітом 0 грн, який пізніше було збільшено до 47 500 грн. У зв`язку з тим, що відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконує довготривалий строк, станом на 09.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 76 402 грн 23 коп., з яких: 46 453 грн 36 коп. заборгованість за кредитом, 29 948 грн 87 коп. заборгованість по процентам, яку до теперішнього часу відповідач добровільно не сплатив, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року, вищезазначена цивільна справа була передана на розгляд за підсудністю до Індустріального районного суду м.Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 332/4124/25, провадження 2/644/2574/25 передано в провадження судді Попової В.О. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просять розгляд справи проводити без участі позивача, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем його проживання, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48, 51, 54), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 50, 53). Причини неявки суд не повідомив. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернетhttps://court.gov.ua/fair/ та сайті Індустріального районного суду м. Харкова. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки, вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень чи спростування доводів позивача, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 08.04.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200294555664 шляхом підписання останнім заяви про приєднання до цього Договору. Згідно умов якого [PERSON] просив банк відкрити йому пакет послуг «ВСЕМОЖУ Standart (без страховки)» кредитна картка № [NUMBER] з сервісами/послугами (наповненням) та вартістю відповідно до Тарифів Банку з урахуванням наступного: поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та надати кредитну картку миттєвого випуску [NUMBER] та встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 3 000 грн. (а.с. 23-24). За змістом вказаної заяви, вбачається, що [PERSON] беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). В зазначеній заяві оговорені всі істотні умови надання споживчого кредиту, а саме: сума 3 000 грн, строк дії кредиту 12 місяців. При цьому сторонами погоджено, що зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення, у порядку визначеному ДКБО. Розмір стандартної процентної ставки 47,88 % річних; реальна процентна ставка 47.88 % річних. Одночасно з підписанням заяви, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому зазначені умови надання споживчого кредиту, аналогічно викладеному в заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 25). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по Договору № 200294555664 від 08.04.2021, [PERSON] встановлено 08.04.2021 кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн, який в подальшому неодноразово було збільшено, так 19.08.2021 до 7 500 грн 00 коп., 24.11.2021 до 10 500 грн 00 коп., 13.12.2021 до 13 500 грн 00 коп., 12.01.2022 до 21 500 грн 00 коп., 15.02.2022 до 31 500 грн 00 коп., 06.03.2023 до 35 500 грн 00 коп., 03.05.2023 до 41 500 грн 00 коп., 05.07.2023 до 47 500 грн 00 коп. (а.с. 26). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 200294555664 від 08.04.2021, вбачається, що станом на 09.04.2025 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 76 402 грн 23 коп., яка складається з: 46 453 грн 36 коп. заборгованість за сумою кредиту, 29 948 грн 87 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 27-32). 10.04.2025 АТ «ПУМБ» направив на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитними договорами: за № № 200294555664 - сума до сплати 76 402 грн 23 коп., в якій вимагає виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ», а саме погасити зазначену заборгованість протягом тридцяти днів з дня отримання цього листа (а.с. 34). Вимогу відповідач не виконав, заборгованість не сплатив. Відтак, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON] прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ч. 1 ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, суд встановив, що дійсно [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення. На час розгляду справи судом відповідач не надав доказів, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором № 200294555664 від 08.04.2021, з умовами яких він ознайомлений та з якими погодився, та приходить до висновку про обґрунтованість задоволення позовних вимог. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 200294555664 від 08.04.2021, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved