Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 29 629,38 грн. В обґрунтування поданого позову зазначила, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.01.2017 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 10.01.2017 до досягнення дитиною повноліття. З метою примусового виконання [PERSON] отримала виконавчий лист, який згодом пред`явила до примусового виконання до Чигиринського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З моменту ухвалення рішення відповідач аліменти не сплачував, у результаті чого допустив утворення заборгованості зі сплати щомісячних платежів, у зв`язку із чим [PERSON] має право стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів. Заборгованість відповідача [PERSON] за аліментами станом на 09.10.2025 становить 37 154,08 грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Виходячи із наданих розрахунків позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 29 629,38 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду із повідомленням учасників. Судове засідання 24.12.2025 протокольною ухвалою суду було відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] у зв`язку із необхідністю надання йому можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження та підготовки до розгляду справи. Також, для повноти та об`єктивності судового розгляду та забезпечення захисту прав неповнолітньої дитини, суд витребував у Чигиринського ВДВС матеріали виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] . Витребувані докази надані суду у визначений строк та приєднані до матеріалів справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він сплачував аліменти, проте через відсутність доходів іноді не мав такої можливості. Також виконавчий лист позивачкою відкликався, після чого був поданий на примусове виконання повторно, і за цей період часу також накопичилася певна заборгованість. Наразі він працевлаштований, у зв`язку зі зміною порядку стягнення аліментів наразі із його доходів стягується частина щомісячно у рахунок аліментів, а також додатково частина у рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів за попередній період. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження він встановив відповідність проведених розрахунків проведеним ним платежам та не відмовляється від їх сплати. Заслухавши відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить вимогам чинного законодавства, тому суд, роз`яснивши відповідачеві процесуальні наслідки такої дії, дійшов таких висновків. Спірні правовідносини між сторонами стосуються обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання, тому до їх правового регулювання застосуванню підлягають положення Глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. На підставі частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) констатовано, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Ураховуючи дану правову позицію та визнання позову відповідачем, що відповідно до принципу змагальності сторін та положень частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України звільняє позивачку від доказування обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд констатує, що проведені позивачкою розрахунки відповідають вимогам до них. Тому за наслідками розгляду справи суд вважає встановленим і доведеним, що у зв`язку із наявною у [PERSON] заборгованістю зі сплати аліментів перед [PERSON] на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , яка накопичувалася протягом тривалого періоду часу, загальний розмір пені за порушення строків сплати аліментів протягом періоду часу з травня 2018 року до жовтня 2024 року становить 29 629,38 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у зв`язку із задоволенням позову, а також ураховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1 331,20 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved