Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15.12.2025 з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно пенсії у розмірі 112 667,10 грн. На обґрунтування позову вказано, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 27.02.2024 та отримує пенсію за віком. Під час перевірки пенсійної справи, встановлено, що до спеціального стажу, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій Відповідачці помилково зараховано період роботи на посаді викладача малюнку, живопису та композиції в Комунальному закладі початкової спеціалізованої освіти «Мистецька художня школа №1 імені К.К. Костанді м. Одеси». [PERSON] не має права на призначення та виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058 у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 19.03.1990 по 28.02.2024. 12.11.2025 винесено рішення про відмову в призначені Відповідачці грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Таким чином, по пенсійній справі №155250027533, [PERSON] , виникла переплата пенсії за період з 27.02.2024 по 29.02.2024 у сумі 112 667, 10 грн у зв`язку з відсутністю права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 29.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.02.2026. До суду 09.01.2025 надійшло клопотання представника [PERSON] [PERSON] про закриття провадження у справі, адже спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. 27.01.2026 до суду надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] , яким просить закрити провадження у справі. На обґрунтування відзиву зазначено, що відрахування виплаченої пенсії можливе за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Ніяких зловживань та подання недостовірних даних з боку [PERSON] не було. Також представник наголошує, що спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. У судове засідання 04.01.2026 учасники справи не з`явилися, сповіщенні про час, дату та місце розгляду справи належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 09 лютого 2026 року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 23.05.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою №4035 за перерахунком пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та заяви для виплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011. Разом з заявою [PERSON] подала довідку Одеського ліцею №101 Одеської міської ради №27 від 07.03.2024, згідно якої [PERSON] (Нікітіна) дійсно була прийнята в середню школу №101 м.Одеси на посаду вчителя малювання, креслення 15.08.1986, звільнена була 21.10.1989 за власним бажанням. Згідно довідки комунального закладу початкової спеціалізованої освіти «Мистецька художня школа №1 імен К.К.Костанді м.Одеси» №35 від 06.03.2024, [PERSON] працює на посаді викладача малюнку, живопису та композиції з 19.03.1990. 30.05.2024 Центральним об`єднаним управлінням ПФУ в м.Одесі прийнято рішення №155250027533 про перерахунок пенсії, допризначення пенсії, у зв`язку поданням додаткових доказів. З протоколу індивідуального перерахунку вбачається, що за період з 01.02.2024 по 31.08.2025 у [PERSON] утворилась переплата у розмірі 112 667,10 грн. Згідно рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік №3044 від 20.08.2025, у зв`язку з безпідставно призначеною грошовою допомогою у розмірі десяти місячних пенсій утворилась переплата у розмірі 112 667,10 грн, яка прийнята на облік у серпні 2025 року. 22.08.2025 ГУ ПФУ в Одеській області надіслало [PERSON] листа щодо повернення переплаченої пенсії. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно з пунктом 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). Позивач не вказує на факти зловживання [PERSON] . Представник відповідача вказує, що зловживання були відсутні. Позивач помилково вважає, що помилкове зарахування періоду роботи на посаді викладача малюнку, живопису та композиції в Комунальному закладі початкової спеціалізованої освіти «Мистецька художня школа №1 імені К.К. Костанді м. Одеси» є зловживанням з боку пенсіонера. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача як пенсіонера, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум». У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] . Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17). За таких обставин, суд дійшов висновку, про недоведеність наявності зловживання з боку пенсіонера або рахункової помилки при нарахуванні пенсії [PERSON] тому у задоволені позову слід відмовити. Разом з тим, доводи представника відповідача про те, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства є безпідставними, оскільки спірні правовідносини стосуються права [PERSON] на грошові кошти, отримані нею внаслідок виплати пенсії, тобто цивільного права. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року при розгляді справи №401/500/17 зазначаючи, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України. Тому, у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження слід відмовити.

Outcome: dismissed