Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської області, про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на виділену частку, зобов`язання Нововоронцовської селищної військової адміністрації присвоїти поштову адресу на об`єкт нерухомого майна. В обґрунтування вимог зазначила, що їх на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 1/2 частка зазначеного житлового будинку має загальну площу 168,6 кв.м., житлову площу 89,6 кв.м. Інша частина вказаного житлового будинку належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та внучкам [PERSON] і [PERSON] . Позивачці не відомо чи оформлювали відповідачі право власності на будинок. Дві частини будинку повністю відокремлені, розділені парканом. У зв`язку з викладеним позивач просить припинити право спільної часткової власності і визнати за нею право власності на належну частину житлового будинку в цілому як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме на житловий будинок літ. А - житловий будинок; літ. А1- прибудова; літ.а- прибудова; літ.а2 - ганок; літ.а3 - ганок; літ.підА - погріб; літ.Б- сарай; літ.В-сарай; літ.Г - туалет; літ.Д - туалет-душ; літ.Е - вхід в підвал; літ Ж - літня кухня; літ, ж прибудова; літ підЖ- ппідвал; літ 3 навіс, літ.К- навіс; літ. М- сарай; літ. Н- сарай; літ.О- навіс, не належить до самочинного будівництва. 1,2 огорожа, ворота, а також зобов`язати Нововоронцовську селищну військову адміністрацію присвоїти поштову адресу на об`єкт нерухомого майна. Позивач просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідачі, належним чином були повідомлені про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, про причини своєї неявки суду не повідомили, своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечив щодо задоволення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку. З позову вбачається, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу цього будинку від 30.03.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 391. Згідно із договору купівлі-продажу цього будинку від 30.03.1993 року, загальна площа будинку складає 146,7 кв.м., у тому числі житлова 83,4 кв.м. Згідно даних із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 168,6 кв.м., житлова площа 89,6 кв.м. Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано: 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 30.03.1993 року, 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2012 року та 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2012 року. Згідно висновку МПП «Агро-експерт» від 18.08.2025 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, наданого позивачкою до суду 23.09.2025 року, [PERSON] належить 1/2 житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] належить 1/2 від 1/3 та Дяченко 1/2 від 1/3 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею в цілому 39,9кв.м. Технічна характеристика об`єкту нерухомого майна: житловий будинок літера «А» загальною площею 168,6 м2, житловою площею 89,6 м2, стіни цегла, 1977 року побудови. Опис майна: Перша частина житлового будинку, літера «А» складається із приміщень: 1-1 - коридор площею 4,5м2, 1-2 - санвузол площею 6,7 м2, 1-3 - житлова кімната площею 19,4 м2,1-4 коридор площею 4,3 м2, 1-5- коридор площею 10,8 м2, 1-6 коридор площею 7,9 м2, 1-7 житлова кімната площею 10,4 м2, 1-8 - житлова кімната площею 10,1 м2, 1-9 - кухня площею 9,0м2 загальна площа 83,1кв.м., житлова -39,9м2; Друга частина житлового будинку, літера «А» складається із приміщень: 2-1 коридор площею 5.6м2, 2-2 - кухня площею 9,7 м2, 2-3 житлова кімната площею 19,6 м2, 2-4 - житлова кімната площею 8,8 м2, 2-5 - котельня площею 6,0 м2. 2-6 - ванна площею 4,4 м2, 2-7 коридор площею 4,6 м2, 2-8 житлова кімната площею 21,3 м2, 2-9 - комора площею 5,5м2 загальна площа 85,5 м2. житлова -49,7м2; літерою «А1» - прибудова літери «Б», «В», «М», «Н» - сараї; літера «Г» - туалет; літера «Д» - туалет-душ; літера «Е» -вхід до підвалу; літера «Ж» - літня кухня; літера «а2», «а3» -ганки; під літерою «А1» - погріб; під літерою «Ж» - підвал літери «3», «К», «О» - навіси; №1,4,5 - огорожі; №2,5 - ворота; №3,7 - водопровід. МПП «Агро-експерт» зазначено про можливість виділення із вказаного об`єкту нерухомості: об`єкт-1, загальною площею 83,1 м2, житлова -39,9м2, що належить [PERSON] та [PERSON] та об`єкт-2, загальною площею 85,5 м2, житлова - 49,7м2, що належить [PERSON] . Вказані площі приміщень, зазначені у висновку МПП «Агро-експерт» від 18.08.2025 року, відповідають технічному паспорту від 21.10.2023 року на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] . Однак суду не надано доказів та не заявлено відповідних клопотань про їх витребування щодо того, що [PERSON] та [PERSON] є відповідно відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] . Досліджуючи матеріали цивільної справи та висновок МПП «Агро-експерт» від 18.08.2025 року, суд не може визнати його належним доказом технічної можливості поділу вказаного об`єкта нерухомого майна. Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Статтею 106 ЦПК України визначено порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Стаття 107 ЦПК України визначає порядок збирання матеріалів для проведення експертизи. Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів. У разі скасування судом ухвали про призначення експертизи, призначений судом експерт зобов`язаний негайно повернути суду матеріали та інші документи, що використовувалися для проведення експертизи. Наданий суду висновок МПП «Агро-експерт» від 18.08.2025 року не відповідає вимогам, що пред`являється статтею 102 ЦПК України до висновку експерта, а тому є недопустимим доказом та не може бути покладений в основу ухваленого судом рішення. Клопотання про призначення експертизи судом сторонами не заявлялося. Також суд не може при ухваленні рішення використати висновок МПП «Агро-експерт» від 18.08.2025 року і як письмовий доказ, оскільки він суперечить іншим матеріалам справи. Так, як зазначено вище, згідно даних із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , має трьох співвласників, у кожного по 1/2 частини, тобто більше ніж ціла частини. А згідно висновку МПП «Агро-експерт» позивачка має у власності 1/2 частину вказаного нерухомого майна, а [PERSON] належить 1/2 від 1/3 частини та [PERSON] 1/2 від 1/3 частини, тобто [PERSON] і [PERSON] разом мають у власності 1/3 вказаного нерухомого майна. Отже, з висновку вбачається, що у вказаного нерухомого майна ще є один власник частки у розмірі 1/6 (1-1/2-1/3). Також згідно висновку МПП «Агро-експерт» [PERSON] і [PERSON] мають свої частки у квартирі, а не у житловому будинку, загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею в цілому 39,9кв.м., тоді як за технічним паспортом позивач просить поділити житловий будинок. Визначення статусу нерухомого майна має істотне значення для розгляду справи. Крім того, запропоновані у висновку МПП «Агро-експерт» при розподілі будинку частини по 1/2 є нерівними 83,1кв.м. і 85,5 кв.м. загальної площі та 39,9кв.м. і 49,7кв.м. житлової площі відповідно. Згідно технічного паспорту від 21.10.2023 року на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , значна частина приміщень була прибудована до будинку у 1995 році, тобто вже після набуття позивачем у власність 1/2 частини будинку у 1993 році. Так, у 1995 році було здійснено прибудову «А1», площею 51,3кв.м. і прибудову «а», площею 26,2кв.м., загальна площа будинку стала 168,6, житлова площа 89,6. А відповідно договору купівлі-продажу цього будинку від 30.03.1993 року, загальна площа будинку складала 146,7 кв.м., у тому числі житлова 83,4 кв.м. Перебудова будинку вплинула на розмір часток співвласників спірного майна. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України). Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін(пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже, можливість інших суб`єктів, зокрема органів місцевого самоврядування, брати участь у цивільному процесі в якості позивачів і відповідачів у цивільному процесі обмежена. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18). Позов про визнання права власності у порядку статті 392 ЦК пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Отже, позивач, звернувшись із позовом щодо захисту його прав на 1/2 частину житлового будинку, фактично оспорює відповідне право на це майно інших співвласників. Наслідки вирішення цієї справи можуть безпосередньо впливати на речові права інших співвласників, які не зазначені у позовній заяві як відповідачі і які є учасниками спірних правовідносин. Так, згідно із Постанови КЦС ВС від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18 у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Тобто за відсутності власників спірного майна (частин майна), позов може бути пред`явлений і до органу місцевого самоврядування, яким у даному випадку є Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської області. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18). Враховуючи викладене, вирішення по суті позовних вимог можливо тільки за умови проведення судової будівельно-технічної експертизи та залученням всіх належних відповідачів по справі. Однак учасниками судового розгляду не було заявлено відповідного клопотання під час розгляду справи ні про заміну чи залучення співвідповідачів співвласників спірного майна [PERSON] і [PERSON] , ні про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо технічної можливості поділу вказаного об`єкта нерухомого майна з урахування зміни часток у співвласників спірного майна. На думку суду, позивачу необхідно подати позовну заяву до належних відповідачів, якими є [PERSON] та [PERSON] , а у випадку відсутності інших співвласників майна відповідачем може бути орган місцевого самоврядування - Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської області. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed