Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

17 лютого 2025 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Новіков Артем Валерійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] , [INFO] [PERSON] мала трьох синів: позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , а також [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована в [ADDRESS] . Померла [PERSON] мешкала на день смерті у вказаній квартирі із сином [PERSON] . Однак після її смерті [INFO] [PERSON] також помер. Зі слів померлого брата та матері, позивачу було відомо, що квартира заповідається брату Миколі, який мешкав разом з матір`ю. Однак, як стало відомо в подальшому за життя [PERSON] залишила заповіт іншого змісту, згідно якого заповіла своє майно трьом синам в рівних частках. Про відкриття спадкової справи у приватного нотаріуса Новікова А. В., Позивач дізнався в вересні 2024 року від своєї племінниці. Однак позивач не був обізнаний з текстом заповіту та до січня 2025 року не знав, що мати заповіла своє майно всім своїм дітям. Заява на прийняття спадщини Позивачем була подана 17.01.2025 року (через одинадцять днів після спливу строку, встановленого законом). Однак строк на прийняття спадщини був пропущений Позивачем з поважних причин. Так, Позивач не мав інформацію про наявність заповіту, складеного в тому числі і на його ім`я матір`ю [PERSON] . У кого саме знаходиться оригінал заповіту Позивачу невідомо, з його текстом Позивач не обізнаний до сьогоднішнього дня. Будь-які повідомлення від нотаріуса з приводу прийняття спадщини та існування заповіту Позивач не отримував. Відповідно до листа №31/02-14 від 17.01.2025 року складеного приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Новіковим А. В. заява Позивача про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] надійшла до нотаріуса 17.01.2025 року за вх. №21/02-14, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ вх. №21/02-14. Так, згідно вказаного листа, нотаріусом зазначено, що Позивач пропустив -шестимісячний строк для прийняття спадщини і має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на те, що Позивач не був обізнаний про наявність заповіту, складеного в тому числі на його користь його матір`ю, а також враховуючи, що нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин. Крім того, причини пропуску Позивачем строку для прийняття спадщини не залежать від його волевиявлення, оскільки про наявність складеного заповіту Позивач дізнався поза межами строку, передбаченого частиною 1 статті 1270 ЦК України, у зв`язку з чим на думку Позивача йому може бути визначений додатковий строк для прийнятгя спадщини. Крім того, що Позивач не обізнаний із змістом заповіту, є також додаткові поважні причини, за якими він не звернувся вчасно до нотаріуса, а саме велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна. Крім того, Позивач був впевнений, що строк для прийняття спадщини становить 10 місяців, а не 6 місяців Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 03.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, третій особі для подання пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 10.06.2025 року, було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Новікова Артема Валерійовича (69096, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Вишневецького, буд.20, прим.93) засвідчену копію спадкової справи №2 за 2025 рік, після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 24.06.2025 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Новікова Артема Валерійовича надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №2/2025 після померлої [INFO] гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 02.09.2025 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Мазур Олени Сергіївни, було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Новіков Артем Валерійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в якості співвідповідача - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 11.09.2025 року [PERSON] подав до суду оновлену позовну заяву, в якій вказав відповідачем -2 [PERSON] , яка була залучена до участі в справі в якості співвідповідача ухвалою від 02.09.2025 року. Ухвалою суду від 27.10.2025 року, було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мазур О.С. у судове засідання не з`явились, 02.12.2025 року, через систему «Електронний суд» адвокат Мазур О.С. надала заяву в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в жодне з призначених судових засідань не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації місця проживання. Конверти повертались у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] в призначені судові засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання. Конверт повернувся неотриманим. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Новіков А.В. в судове засідання не з`явився, неодноразово подавав заяви в яких просив розгляд вказаної справи здійснювати за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] народився позивач [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.03.1960 року Ленінським районним відділом РАЦС, актовий запис №350. (а.с.12) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.07.2024 року Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №842. (а.с.50 зв) Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №2/2025 після померлої [INFO] [PERSON] , що 08.06.2023 року [PERSON] склала Заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пудлик І.М. (а.с.67) Вказаним Заповітом [PERSON] розпорядилась, що все належне їй майно вона заповідає дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в рівних частинах кожному. Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2000 року, [PERSON] прибрала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 78 зв. -79) Отже вказана квартира є спадковим майном після померлої [PERSON] . За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З матеріалів спадкової справи №2/2025 після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що відповідач 27.11.2024 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новікова А.В. з заявою (посвідчена нотаріусом нотаріальної контори у Вроцлаві) про прийняття спадкового майна за заповітом. У вказаній заяві відповідач зазначив інших спадкоємців за заповітом [PERSON] , [PERSON] (позивача). (.а.с.48-50) Також, з матеріалів спадкової справи №2/2025 після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що відповідачка 2 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Новікова А.В. з заявою про прийняття спадкового майна за заповітом, який був складений серед інших на її батька [PERSON] , який помер [INFO] та на час смерті був зареєстрований за однією адресою з померлою [PERSON] (а.с.91) В свою чергу, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новікова А.В з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яка засобами поштового зв`язку надійшла до приватного нотаріуса 17.01.2025 року. (а.с.89) Згідно листа приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Новікова А.В. №31/02-14 від 17.01.2025 року, нотаріус у відповідь на заяву [PERSON] про прийняття спадщини, вказав, що у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. (а.с.89 зв. -90 ) За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до статей 1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного суду України від 26.06.2024 року у справі №686/5757/23, провадження № 14-50цс24 колегія суддів зазначила, що факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду висновувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування,і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за вказаним позовом [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом та за законом як спадкоємець першої черги. Тож навіть у разі незнання про існування заповіту позивач як спадкоємець за законом першої черги повинен був вчинити активні дії для прийняття спадщини - подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Новіков Артем Валерійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed