Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

19 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі по тексту - ТОВ «Фінпром Маркет») через свого представника - директора Ґедзь О.В. звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому представник просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2025 року № 71884972 в розмірі 27520 грн. Крім цього, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 09 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений електронний договір позики № 71884972, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «87263», що був надісланий їй на електронну адресу - [INFO]. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачці. виконало та надало останній у в борг грошові кошти в сумі 16000 грн шляхом зарахування вказаних коштів на її банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 09 червня 2025 року № cc6b25e7-df90-402a-a4e5-20bf0c1c4c22. Разом з тим, відповідачці своїх зобов`язань щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала. Внаслідок невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повернення позики та процентів у встановлений строк за ним утворилась заборгованість в розмірі 27520 грн, з яких: 16000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло позики), 1440 грн - сума заборгованості за процентами, 2400 грн - сума заборгованості за комісією та 7680 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами за понадстрокове користування. 16 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог від 16 жовтня 2025 року № 16/10/25-02, в тому числі за кредитним договором від 09 червня 2025 року № 71884972. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики, представник просив суд стягнути з неї на користь позивача заборгованість, а також понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник ТОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, 16 грудня 2025 року подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) повідомлялась належним чином, про що свідчить її власноручний підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відзиву відповідачка до суду не подала та про причини своєї неявки суд не повідомила. Таким чином, відповідач, враховуючи положення ст. ст. 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 71884972, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «87263». Відповідно до розділу 2 кредитного договору від 09 червня 2025 року № 71884972 відповідачу надано позику в сумі 16000 грн строком на 30 днів з датою повернення кредиту (останній день) 08 липня 2025 року. Процентна ставка фіксована та становить за день - 0,300%; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2400 грн. При цьому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики перед відповідачкою виконало та надало останній грошові кошти в сумі 16000 грн шляхом зарахування вказаних коштів на її банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 09 червня 2025 року № cc6b25e7-df90-402a-a4e5-20bf0c1c4c22, 20 жовтня 2025 року № КД-000065158 та довідкою платіжної установи - ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 20 жовтня 2025 року з номером замовлення № 6388506224242456699298893, а також витребуваною судом з АТ КБ «Приватбанк» випискою по картці № [NUMBER] , виданої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] , за період з 09 червня 2025 року по 12 червня 2025 року. Відповідачка своїх зобов`язань щодо повернення позики та нарахованих процентів за кредитним договором від 09 червня 2025 року № 71884972 не виконала, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 27520 грн, з яких: 16000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло позики), 1440 грн - сума заборгованості за процентами, 2400 грн - сума заборгованості за комісією та 7680 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами за понадстрокове користування. 16 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог від 16 жовтня 2025 року № 16/10/25-02, в тому числі за кредитним договором від 09 червня 2025 року № 71884972. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір від 09 червня 2025 року № 71884972 , підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, товариство виконало умови договору та надало позичальниці кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Проте, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити в частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2025 року № 71884972 в розмірі 25120 грн, з яких: 16000 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло позики), 1440 грн - сума заборгованості за процентами та 7680 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами за понадстрокове користування. Щодо комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про споживчий кредит будь-які комісії, збори чи інші платежі за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Умови договору, що передбачають обов`язок споживача здійснювати оплату за такі дії, є нікчемними. Таким чином, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати лише плату за надання інформації про стан кредиту у випадку, якщо споживач вимагає її частіше ніж один раз на місяць. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 2400 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено з ціною 27520 грн, а задоволено на суму 25120 грн, тобто на 91,61%. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2219,16 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 14 листопада 2025 року № 579943075.1. Також, в силу положень ст. 137 ЦПК України та за відсутності заяви відповідача про зменшення судових витрат, з останнього на користь позивача підлягають стягненню заявлені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 4122,45 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року № 25-08/25/ФП, укладеного з адвокатом Ткаченко Ю.О., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 03 квітня 2018 року серії ПТ № 2099, ордером на надання правничої (правової) допомоги від 03 вересня 2025 року № 1287257, довіреністю в порядку передоручення від 04 вересня 2025 року, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року № 25-08/25/ФП, витягом з акту № 7ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 24 жовтня 2025 року за договором про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року № 25-08/25/ФП та платіжною інструкцією від 27 жовтня 2025 року № 579939290.1.

Outcome: partial