Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 20.08.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/0880/82/91884710, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 33 274,18 грн. 18.03.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/380805/82/856096, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 5 545,70 грн. 24.07.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 014/0880/82/91884710 від 20.08.2019 в розмірі 53 842,41 грн та № 014/380805/82/856096 від 18.03.2020 в розмірі 11 504,47 грн. Загальний розмір заборгованості становить 65 346,68 грн. З урахуванням наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що матеріали справи не містять жодного документального підтвердження отримання відповідачем коштів від первісного стягувача та позивачем не надано виписок з рахунків, за якими це можна було б встановити; відсутні докази укладення договору факторингу між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; вважає завищеними та необґрунтованими суми процентів. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові та цій відповіді. Додатково зазначила, що саме відповідач як позичальник коштів ініціювала звернення до банку задля отримання кредитних коштів. Жодних заперечень з її боку щодо умов договорів висловлено не було. Кредитні договори є дійсними та ніким не оскарженими, відповідачем належним чином зобов`язання не виконані. ТОВ «ФК «ЄАПБ», за весь час перебування у нього права вимоги до відповідача, не здійснив жодних нарахувань, суми заборгованостей нараховані первісним стягувачем і були такими станом на дату відступлення права вимоги до позивача. Матеріалами справи належним чином підтверджено відступлення права вимоги. Представником позивача у відповіді на відзив зазначено про розгляд справи без участі їх представника, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, у відзиві висловила свої заперечення щодо позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. 20.08.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/0880/82/91884710, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 33 274,18 грн строком на 72 місяці (з 20.08.2019 по 20.08.2025) з процентною ставкою 39,9% річних (а.с. 7). Графік погашення кредиту та розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що є Додатками № 1 та № 2, є невід`ємною частиною кредитного договору № 014/0880/82/91884710 від 20.08.2019. Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту до нього (а.с. 13-14). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2024, заборгованість відповідача становить 53 842,41 грн, з яких 29 319,94 грн заборгованість за тілом кредиту; 24 522,47 грн за процентами (а.с. 17-18). Також, 18.03.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/380805/82/856096, згідно якого [PERSON] отримала кредит в сумі 5 545,70 грн строком на 72 місяці з процентною ставкою 49,9% річних (а.с. 19). Графік погашення кредиту та розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що є Додатками № 1 та № 2, є невід`ємною частиною кредитного договору № 014/380805/82/856096 від 18.03.2020. Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту до нього (а.с. 23). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2024, заборгованість відповідача становить 11 504,47 грн, з яких 5 684,01 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 820,46 грн за процентами (а.с. 26-27). Всі кредитні договори та додатки до них підписані відповідачем власноручно. 24.07.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72 (а.с. 28-30), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 014/0880/82/91884710 від 20.08.2019 в розмірі 53 842,21 грн та № 014/380805/82/856096 від 18.03.2020 в розмірі 11 504,47 грн. Загальний розмір заборгованості становить 65 346,68 грн. Такі ж суми заборгованостей вбачаються і з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 (а.с. 31). Загальні норми. Приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства сторонами (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначені договори недійсними не визнано. Отже, з врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладення всіх вищезгаданих договорів між відповідачем та первісними кредиторами, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем. Щодо відступлення права вимоги. Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Судом в ході розгляду справи встановлено факт укладення договору відступлення права вимоги, відповідно, встановлено факт переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, до матеріалів справи долучені відповідні докази. Таким чином позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Щодо нарахування процентів суд зазначає наступне. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України. У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено. Таким чином, до стягнення підлягають проценти за користування кредитами в межах строку кредитування. Пунктами 1.2.3 кредитних договорів визначено, що процентна ставка становить 39,9% річних та 49,9% річних. Згідно пунктів 1.2.2 строки кредитів 72 місяці. По кредитному договору № 014/0880/82/91884710 від 20.08.2019 кінцевий термін кредитування 20.08.2025, по кредитному договору № 014/380805/82/856096 від 18.03.2020 17.03.2026. З позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду 10.02.2025, тобто в межах строків кредитування за обома кредитними договорами. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що нарахування процентів було здійснено первісним кредитором до 24.07.2024, тобто до відступлення права вимоги позивачеві, з чого випливає, що ці нарахування тим паче були здійснені в межах строків кредитування за обома кредитними договорами, новим кредитором (позивачем) жодні нарахування не здійснювались. Долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, вони є детальними та конкретизованими, такими, що підтверджують суми заборгованостей, в тому числі і за процентними ставками. З огляду на це проценти за двома кредитними договорами підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Доводи відповідача щодо не підтвердження надходження коштів на її рахунок спростовуються матеріалами справи, зокрема, розрахунками заборгованостей, згідно яких вбачається зарахування сум, визначених умовами договорів, подальше користування ними та періодичне виконання зобов`язань з боку відповідача в частині сплати тіла кредитів та процентів (а.с. 17-18, 26-27, 89-92). Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти, користувалась ними, здійснювала погашення заборгованості як за тілом кредиту, так і за процентами, що вбачається з розрахунків, заперечень за періоди строків кредитування на адресу первісного стягувача та/або позивача не надсилала та продовжувала користуватися кредитними коштами. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог відповідач суду не надала, а тому у суду є підстави вважати, що ці доводи відповідача є недоведеними. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені у повному обсязі, у зв`язку з чим судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь товариства у повному обсязі в сумі 3 028,00 грн. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 629, 1049, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: approved