Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє, адвокат Антал Іван Васильович звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 9 лютого 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Новоселицької сільської ради за актовим записом №14. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що з відповідачем разом прожили десять років. Але з часом позивачка зрозуміла, що стосунки між нею та відповідачем, як чоловіка та жінки, перестали існувати. Наразі вони спілкуються як чужі люди, не бачать спільного майбутнього. Вважає, що все закінчилося, як відповідач повідомив її, що не бачить їх разом як сім`ю. З цих підстав просить шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.09.2025 року сторонам надано строк на примирення терміном чотири місяці та зупинено провадження у справі. Постановленою в судовому засіданні 05.02.2026 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області, відновлено провадження у справі. Позивачка та її представник, адвокат Антал І.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. У заяві від 05.02.2026 року представник позивачки, адвокат Антал І.В. просить розгляд справи проводити без його та позивачки участі та вказує, що після надання строку на примирення сторони не примирилися, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610278666240, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник відповідача, адвокат Коржук І.І., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У заяві від 05.02.2026 року представник позивачки, адвокат Коржук І.І. просить розгляд справи проводити без його та відповідача участі та вказує, що після надання строку на примирення сторони не примирилися, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 9 лютого 2014 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Новоселицької сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом №14, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданим 09.02.2014 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна 12.06.2014 та 18.11.2016 (а.с.5-6). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають однією сім`єю упродовж тривалого часу. Шлюбні відносини у подружжя відсутні. Наданий стронам строк на примирення, позитивного результату не дав. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, та збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 1 211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved