Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

05 листопада 2025 року адвокат Залокоцька В.Д., в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Джуринської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Зазначила, що [INFO] в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . На час відкриття спадщини [PERSON] проживав один, з ним ніхто не був зареєстрований. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку літ. А загальною площею 66,7 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, разом з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 115,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син позивач [PERSON] . Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подавши нотаріусу відповідну заяву, на підставі якої заведено спадкову справу 09.04.2025 року №80771734. Після звернення до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок на ім`я померлого та не проведення первісної реєстрації права власності на будинок. За життя померлий не оформив в бюро технічної інвентаризації документ про право власності на будинок. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, оскільки власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. Із виписок з погосподарських книг за 1991-2020 роки головою двору в [ADDRESS] значиться [PERSON] , площа земельної ділянки під будівлями 0,25 га. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України "Про землеустрій" на дану ділянку не розроблялася. На даний час спору щодо землекористування з суміжними землекористувачами немає. Тому, [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом. Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому, у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які б підтверджували речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, неможливо провести державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна житлового будинку літ. А загальною площею 66,7 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, разом з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 115,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] огляду на викладене, представник позивача просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок літ. А загальною площею 66,7 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, разом з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 115,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.49). Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.59). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак 10 лютого 2026 року від представника позивача адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява, в якій вона просить судове засідання провести без участі позивача та його представника (а.с.78). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак 13 листопада 2025 року подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника. При ухваленні судового рішення покладається на розсуду суду (а.с.51). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області. Батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії довідки №304 від 24 листопада 2024 року, на день смерті [INFO] [PERSON] , постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі на день смерті разом з спадкоємцем ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.10). Згідно з копією довідки №527 від 07 листопада 2024 року, виданої КНП «Могилів-Подільське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації», згідно з архівних даних житловий будинок по [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , право власності не зареєстроване (а.с.11). Відповідно до копії довідки №275/01-16 від 09 квітня 2025 року, виданої Шаргородською державною нотаріальною конторою, [PERSON] , [INFO] , являється єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] , [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою:: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно з копіями технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, замовленого на ім`я [PERSON] та виготовленого 21 жовтня 2024 року, будинок садибного типу «літера А» 1960 року спорудження, загальною площею 66,7 м2, розташований на земельній ділянці 11,2 м2 (а.с.13-15, 19-23). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №11 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, загальна площа по землі зазначена 0,26 (а.с.16). Згідно з копією виписки з погосподарської книги №12 за 2016-2020 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, помер [INFO] , а/з №2 від 03 січня 2019 року, загальна площа по землі зазначена 0,4639, під будівлями 0,25 (а.с.17). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №13 особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, загальна площа по землі зазначена 0,4639, під будівлями 0,25 (а.с.18). Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80771734 від 09 квітня 2025 року, Шаргородською державною нотаріальною конторою 09 квітня 2025 року заведено спадкову справу №143/2025 на ім`я померлого [INFO] [PERSON] (а.с.24). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №4 особовий рахунок № [NUMBER] за 2001-2005 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, загальна площа по землі зазначена 0,26 (а.с.25). Згідно з копією виписки з погосподарської книги №5 особовий рахунок № [NUMBER] за 2006-2010 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, загальна площа по землі зазначена 0,24 (а.с.26). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №9 особовий рахунок № [NUMBER] за 2006-2010 роки по [ADDRESS] , виданої Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , вказаний головою двору, загальна площа по землі зазначена 0,24 (а.с.27). Згідно з копією рахунків за спожиту електричну енергію №44115188, особовий рахунок [NUMBER] , виписаного 30 квітня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , платник вказаний [PERSON] (а.с.28-29). Відповідно до копії висновку виготовлено ТОВ «Експерт Компані+», оцінювач визначив ринкову вартість майна житловий будинок, загальною площею 66,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 20 жовтня 2025 року та без ПДВ з урахуванням заокруглень, визначено у сумі 137270 грн (а.с.31). Згідно з копією спадкової справи №143/2025, заведеної 09 квітня 2025 року Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , однак не оформив свої спадкові права, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.53-37). Відповідно до копії роз`яснення державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніна О.О. №22/02-31 від 14 січня 2026 року, позивачу роз`яснено, що відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавиці можуть бути підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим рекомендував звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а.с.71). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно. Згідно зі ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. З матеріалів справи встановлено, що право власності на житловий будинок загальною площею 66,7 кв.м., який розташований в с. Джурин Жмеринського району Вінницької області, не зареєстровано покійним [PERSON] , а позивачем не пред`явлений правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а тому постановою державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Наявність відсутності правовстановлюючого документа позбавляє позивача, як спадкоємця після смерті [PERSON] на оформлення спадкових прав на спірне нерухоме майно. Суд вважає, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] має право на належний померлому за життя житловий будинок. Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Позивачем доведено належними та допустимими доказами викладенні у позовній заяві обставини, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом. Тому,

Outcome: approved