Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

02 лютого 2026 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» про ухвалення додаткового рішення Заява обґрунтована тим, що при ухваленні заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.01.2026 у цивільній справі №317/3774/25 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором судом не було вирішено питання про судові витрати, які поніс позивач за професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник заявника просив розглядати справу за його відсутності Учасники справи до суду не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши заяву про винесення додаткового рішення, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення частково з наступних підстав. 20 січня 2026 року Запорізький районний суд Запорізької області ухвалив заочне рішення у цивільній справі ЄУН №317/3774/25 №п 2317/91/2026, яким частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» суму заборгованості за кредитним договором № №3649102684/525937 від 27.062020 станом на 28.03.2025 в сумі 3500, 00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000, 00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями і відсотками 1500, 00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» судовий збір у розмірі 1059, 80 грн. (одна тисяча п`ятдесят дев`ять гривень 80 копійок). В іншій частині позову відмовлено. Станом на 09.02.2026 вищевказане заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2026 року у цивільній справі ЄУН №317/3774/25 №п 2317/91/2026 не набрало законної сили. 02 лютого 2026 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення разом з доказами на підтвердження витрат, які поніс позивач за професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Outcome: partial