Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою, у якій, з урахуванням заяви від 10.02.2026 р., просить оголосити [PERSON] , який народився [INFO] , померлим. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є дядьком [PERSON] , інших близьких родичів останній не має. [PERSON] проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] , за сповіщенням сім`ї № 110 від 15.07.2024 р. на ім`я [PERSON] солдат [PERSON] 11.07.2024 р. зник безвісти. За наслідками проведеного службового розслідування з`ясовано, що тіло солдата [PERSON] залишилося в районі населеного пункту Торецьк Бахмутсього району Донецької області, у зв`язку з відсутністю доступу до тіла та неможливістю здійснення евакуації солдата [PERSON] останнього слід кваліфікувати як зниклого безвісті за особливих обставин. Метою оголошення [PERSON] померлим є отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових прав. Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України просить прийняти рішення відповідно до вимог законодавства України. Військова частина [NUMBER] своєї позиції щодо заяви не повідомила. Міністерство оборони України подало пояснення від 09.02.2026 р., проте Суд залишає їх без розгляду, так як їх подано з пропуском строку, встановленого Судом в ухвалі від 12.01.2026 р., та, крім того, до них, в порушення частини сьомої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України, не додано доказу їх надсилання іншим учасникам справи. Судом з`ясовано, що батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , онуком останнього та сином [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом від 17.10.2018 р. про народження, двома свідоцтвами від 23.10.2008 р. та від 09.02.2009 р. про право на спадщину за законом, (а. с. 26, 27, 28, 31). Таким чином [PERSON] є дядьком [PERSON] . З 08.12.2023 р. [PERSON] перебував на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 22.08.2024 р. № 2918 цієї військової частини (а. с. 16). На ім`я [PERSON] [INFO] було складено сповіщення сім`ї № 110 від 15.07.2024 р. про те, що його родич, солдат [PERSON] , 1979 р.н., в районі бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк Донецької області, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, 11.07.2024 р. зник безвісти (а. с. 17). В акті проведення службового розслідування, затвердженому командиром Військової частини [NUMBER] , зазначено, що, зокрема, [PERSON] народився [INFO] , та зроблено такі висновки: проведеним розслідуванням встановлено, що 11.07.2024 р. близько 12:00 солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, знаходячись в районі бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, внаслідок стрілецького бою з противником отримав поранення, несумісне з життям, що спричинило смерть, його тіло залишилося в районі вказаного населеного пункту, у зв`язку з відсутністю доступу до тіла та неможливістю здійснення евакуації солдата [PERSON] , відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зникли безвісти за особливих обставин" до моменту оформлення свідоцтва про смерть чи визнання померлим, солдата [PERSON] слід кваліфікувати як зниклого безвісті за особливих обставин (а. с. 19 22). Наказом командира Військової частини [NUMBER] від 09.08.2024 р. № 23/82 "Про результати службового розслідування" наказано, зокрема, визнати, що [INFO] солдати [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, до моменту оформлення свідоцтва про смерть чи визнання померлим солдата [PERSON] вважати таким, що зник безвісно за особливих обставин під час виконання бойового завдання (а. с. 23 25). Зазначене свідчить про те, що [PERSON] , який ніс військову службу, пропав безвісти за наявності обставин, що дають підстави припустити його загибель (під час воєнних дій) [INFO] поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області. Статтею 43 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Разом із тим, частиною другою статті 46 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З наведених норм Цивільного кодексу України випливає, що безвісна відсутність фізичної особи та пропажа безвісти фізичної особи за певних (особливих) обставин є різними за своїм змістом поняттями. Якщо громадянин пропав безвісти за наявності обставин, що загрожували йому смертю, або обставин, що дають підстави припустити його загибель (під час воєнних дій) і це підтверджено відповідними органами, то визнання такої особи безвісно відсутньою в судовому порядку не проводиться. В такому випадку заінтересовані особи вправі звернутись до суду із заявою про оголошення особи, яка пропала безвісти, померлою. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 р. у справі №154/2135/17, у якій зазначив, що, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 Цивільного кодексу України, статей 305, 306 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 Цивільного кодексу України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 Цивільного кодексу України. Частиною четвертою статті 263 Цивільного кодексу України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини третьої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, оскільки, як було встановлено Судом вище, [PERSON] , який ніс військову службу, пропав безвісти за наявності обставин, що дають підстави припустити його загибель (під час воєнних дій) [INFO] поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, то він підлягає оголошенню померлим від 11.07.2024 р. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved