Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у вересні 2025 року через систему «Електронний суд» звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 701,96 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та 7 000 грн витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначив, що 03 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір № 480832240 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого, первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 12 100 грн. Право вимоги за кредитним договором № 480832240 від 03.11.2021 до позивача перейшло на підставі, укладених договорів факторингу у такій послідовності: між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлай Фінанс»; між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал». Суд ухвалою від 29 вересня 2025 року справу прийняв до провадження та вирішив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому цієї ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали суду про відкриття провадження направлена на адресу реєстрації відповідача, однак поштове відправлення № R067018647548 повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням особи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору кредитної лінії від 03 листопада 2021 року № 480832240, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , товариство перерахувало відповідачу на картковий рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 12 100 грн, що підтверджується, інформаційною довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 28.10.2025 № 20.1.0.0.0/7-251021/51211, яка була витребувана ухвалою суду від 29 вересня 2025 року за клопотанням позивача. Договір підписаний у формі електронного документа з використанням електронного підпису (одноразовий ідентифікатор) MNV74F9Т. Строк кредитування 23 дні. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, та додаткові угоди № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, які продовжували строк дії договору. Зі свого боку, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 30/1023-01. Надалі, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» 04 червня 2025 року уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 840134677 від 16.02.2021. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 49 701,96грн, з яких: 12 100 грн тіло кредиту, 37 601,96 грн відсотки. Відповідно до умов договору фактор зобов`язується передати грошові кошти, в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні прави вимоги. Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 Цивільного кодексу України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Отже, оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 480832240 від 03.11.2021 відступлено на користь позивача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 49 701,96грн. Щодо судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» слід стягнути 2 422,40 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року № 05/06/25-01, копію Додаткової угоди № 25770574699 до договору про надання правничої допомоги, копію Акта прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року. Тож суд вважає, що із [PERSON] на користь ТОВ «Юніт капітал» слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved