Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , а саме 14 879,50 грн. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2019 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який проживає з позивачем. Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 05 березня 2024 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позивач зазначає, що середній розмір щомісячних виплат на утримання дитини складає 1 500,00 грн. Додаткову допомогу на утримання сина відповідач не надає, тому позивач самостійно забезпечує сина. Позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання спільного сина у сумі 14 879,50 грн., що становить половину витрат, понесених позивачем за період з 2024-2025 років. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 21 жовтня 2025 року. 21 жовтня 2025 року судове засідання відкладено на 17 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. 17 листопада 2025 року судове засідання відкладено на 04 грудня 2025 року за клопотанням позивача. 04 грудня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з несправністю підсистеми фіксації судових засідань ВКЗ, розгляд справи призначено на 26 січня 2026 року. Протокольною ухвалою суду від 26 січня 2026 року відкладено проголошення рішення на 05 лютого 2026 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив. Заслухавши думку позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд зазначає таке. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №713, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси №712/5544/19 від 13 червня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 16 липня 2019 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси №712/797/24 від 05 березня 2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судом досліджені надані позивачем чеки та квитанції, якими [PERSON] підтверджує понесені нею витрати на дитину. Так, позивачем було придбано ліжко та матрац вартістю 15 000,00 грн., навушники вартістю 599,00 грн., канцтовари на суму 871,50 грн., аксесуари для мобільного телефону вартістю 758,00 грн., штани вартістю 1 099,00 грн., рюкзак вартістю 1 049,00 грн., ремонт та аксесуари для велосипеда загальною вартістю 3 110,00 грн., діагностика та ремонт мобільного телефону на суму 4 800,00 грн., оплата консультації спеціаліста вартістю 400,00 грн. З виписки за контрактом по рахунку [PERSON] вбачається, що 11.07.2025 було перераховано аліменти у сумі 2 000,00 грн., 12.08.2025 у сумі 1 180,50 грн. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси №712/797/24 від 05 березня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20 (провадження №61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №520/12681/17 (провадження №61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі №484/2230/17 (провадження №61-1460св18). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. З досліджених у судовому засіданні квитанцій, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, вбачається, що указані витрати стосуються забезпечення базових потреб сина, такі як навчання, купівля одягу, меблів тощо, що не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, та охоплюються аліментними платежами. Позивач має право звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів. Ураховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину не обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Outcome: dismissed