Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] 29 грудня 2025 року звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2013, розташованої за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Донецької області Рижковим О.О., зареєстрованого в реєстрі за №184. В обґрунтування заяви зазначає, що є власником зазначеної квартири. Під час складення та посвідчення договору купівлі-продажу від 06.02.2013 державним нотаріусом, її по батькові зазначено « [PERSON] », як і було записано у паспорті громадянина України на той час. Надалі м. Дзержинськ перейменовано на [ADDRESS] . Паспорт заявниці у 2016 році був замінений, у новому паспорті зазначено по батькові « [PERSON] ». Через розбіжності у написанні по батькові в паспорті громадянина України та у договорі купівлі-продажу квартири, заявниця позбавлена можливості підтвердити, що квартира належить їй, а не іншій особі, що у свою чергу заважає реалізувати права на оформлення та отримання виплат за знищене житло за державною програмою єВідновлення. Вирішити питання в інший спосіб, ніж через судове рішення, неможливо. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку окремого провадження на 12.02.2026. Заявниця належно повідомлена про дату, час та місце розгляду її заяви, висловила прохання здійснювати розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа - Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання представник не з`явився, заяв, клопотань до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З наявної у справі копії договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2013, укладеного між [PERSON] (Продавцем) та [PERSON] (Покупцем), вбачається, що заявниця набула у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м., жилою площею 28,1 кв.м. Договір посвідчено державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Донецької області Рижковим О.О., зареєстровано в реєстрі за №184. Зазначене підтверджується також витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 06.02.2013 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2025. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 04.02.2016 №984-УІІІ місто Дзержинськ перейменовано на місто Торецьк. Рішенням Дзержинської міської ради від 06.11.2015 №6/74-3 вулиця П`ятдесят років Жовтня перейменована на вулицю Дружби, про що надано лист Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 12.12.2025 №49-ПІ. Як зазначає заявниця, під час укладення договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2013 її по батькові зазначено « [PERSON] » відповідно до наявного у неї на той час паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.01.2013 Торецьким МВ ГУ МВС України в Донецькій області. Надалі, 11.06.2016 паспорт замінений на новий серії [NUMBER] , виданий Торецьким МВГУ ДМС України в Донецькій області, у якому по батькові заявниці зазначено « [PERSON] ». Зазначене підтверджується й листом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області №8010.14-57455/80.3-25 від 25.11.2025. По батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » у довідці від 04.01.2023 №7109-5002484208 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, пенсійному посвідченні №2152624409 серії [NUMBER] від 20.07.2016 Відтак, виникла розбіжність у написанні по батькові заявниці, що перешкоджає можливості підтвердити належність саме їй права власності на квартиру [ADDRESS] , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2013. Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з листом ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки, внести виправлення в позасудовому порядку до договору купівлі-продажу квартири від 06 лютого 2013 року неможливо, заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України. Встановлення факту належності договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2013 має юридичне значення для заявниці, оскільки від його встановлення залежить розпорядження правом власності на майно, а встановити даний факт іншим чином неможливо. Спір про право відсутній. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити заяву та встановити юридичний факт того, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м., жилою площею 28,1 кв.м., посвідчений державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Донецької області Рижковим О.О., зареєстрований в реєстрі за №184, належить саме заявниці [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved