Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє адвокат Пекаренін А.А., звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів. В позові просить звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , призначених Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2025 року по справі №636/5105/25. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. 30 червня 2025 року Чугуївським міським судом Харківської області було видано судовий наказ по справі №636/5105/25. Даним судовий наказом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 червня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття, а також судовий збір в дохід держави в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у судовому порядку, що підтверджується рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 березня 2023 року по справі №636/5580/21. Після розлучення дитина залишилася під опікою батька Згідно із Довідкою №73 від 20 червня 2025 року, що була видана [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про те, що він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають: [PERSON] , [INFO] , син. Це підтверджується свідченнями та підписами двох сусідів. Також, свідчення про те, що син, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання батька, підтверджуються Витягом із реєстру територіальної громади від 20 червня 2025 року. Сукупність достовірних, взаємо підтверджених та офіційних даних про постійне проживання дитини з батьком є підставою для безумовного звільнення [PERSON] від обов`язку сплати аліментів. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Позивач та Представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити прзов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник Відповідача в судовому засіданні просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши доводи позивача, а також докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Під час шлюбних відносин у [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] , народилась спільна дитина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 січня 2013 року. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у судовому порядку, що підтверджується рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 березня 2023 року по справі №636/5580/21. 30 червня 2025 року Чугуївським міським судом Харківської області, розглянувши заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, було видано судовий наказ по справі №636/5105/25. Судовий наказом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 червня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття, а також судовий збір в дохід держави в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок. У заяві про видачу судового наказу [PERSON] зазначала що після розірвання шлюбу та по теперішній день син [PERSON] [INFO] , фактично проживає разом із нею, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: довідкою №2/2025 від 09.06.2025 року, виданою ОСББ "Черемха-134". При цьому зазначає, що батько - [PERSON] , у добровільному порядку надає кошти на утримання дитини, проте розмір не є визначеним. Згідно із Довідкою №73 від 20 червня 2025 року, що була видана [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про те, що він фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають: [PERSON] , [INFO] , син. Також, свідчення про те, що син, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання батька, підтверджуються Витягом із реєстру територіальної громади від 20 червня 2025 року. В судовому засіданні було опитано дитину, [PERSON] , який пояснив, що проживає з батьком. Літом минулого року, коли було винесено судовий наказ, проживав з батьком. Також пояснив, що в подальшому також планує проживати з батьком. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості заявлених позивачем вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тож, зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Судом встановлено,мщо [PERSON] забезпечується спілкування з матір`ю та повне фінансове утримання сина. Батько в повній мірі задовольняє потреби дитини в харчуванні, одязі, ліках, навчанні та інших потребах, не забороняє матері спілкуватися з дитиною чи проводити з нею час жодних перешкод для цього не створює, зустрічі та поїздки закордон організовуються своєчасно і в повному обсязі. Таким чином, відповідно до ст. 180 СК України, батько неухильно виконує свій обов`язок утримувати дитину до досягнення ним повноліття, а його витрати повністю відповідають критерію «необхідного та достатнього» рівня забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Верховний Суд у постанові у справі № 686/18140/21 від 22 вересня 2022 року зазначив, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким почала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. 29.06.2022 року Верховний Суд по справі № 596/826/21 зазначив: Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. При цьому, Верховний Суд у цій же постанові зазначає, що: практика застосування статті197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Оскільки малолітній [PERSON] ( [INFO] ) фактично та постійно проживає з батьком позивачем, що підтверджується довідкою Чугуївської міської ради від 20.06.2025 р. та витягом із реєстру територіальної громади від 20.06.2025 р, то на підставі наведених норм і доказів постійного проживання дитини з батьком, суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати аліментів, оскільки змінилися істотні обставини, що були підставою для їх присудження, а також дотримано принцип найкращих інтересів дитини.

Outcome: approved