Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У грудні 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008, яка становить 270 209,86 грн та складається з: 80 255,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 116 104,67 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 25 467,29 грн заборгованість по винагороді за користування кредитом, 48 382,70 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 05.08.2008 року уклали кредитний договір №HMPWGA0000000122 (далі Договір), за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 91821,36 грн на термін до 05.08.2023, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язання за договором №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 05.08.2008 укладено договір поруки. 09.07.2010 року та 15.05.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Додаткові угоди до кредитного договору №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодами виконало в повному обсязі. Відповідачка порушила взяті за кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.11.2025 становить 270 209,86 грн та підлягає стягненню з відповідачів Відповідно до ухвали судді від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії позовної заяви з додатками відповідачам направлено позивачем 02.12.2025 цінним листом. Відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверти з вкладеннями повернулися на адресу суду з довідками відділення АТ «Укрпошта» від 25.12.2025 про відсутність адресатів за вказаною адресою, однак згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відправлення вважаються врученими. У встановлений судом строк [PERSON] та [PERSON] відзиви на позов не подали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 05.08.2008 [PERSON] шляхом власноручного підписання уклала з Банком кредитний договір №HMPWGA0000000122. За даними п. 8.1. Договору, Банк зобов`язаний надати позичальникові кредитні кошти на строк з 05-08-2008 по 05-08-2023, зокрема, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 91 821,36 грн на наступні цілі: у розмірі 78160,71 грн на споживчі цілі, з них 75000,00 грн на споживчі цілі шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 2250,00 грн на сплату винагороди за надання фінансового інструменту в момент надання кредиту, 535,71 грн для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 375,00 грн для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 13660,65 грн на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку зобов`язань за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту на момент видачі кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісячно в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розміри 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди для проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "4" по "10" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що виплачується на момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період оплати Позичальник зобов`язаний надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1695,15 грн, згідно з Графіком погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом, відсоткам, винагородою, комісією. Згідно з п. 2.3.1 кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит виплат видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні (п.8.4. Договору). Відповідно до пункту 8.2. Договору для виконання даного договору Банк відкриває позичальникові: рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншими платежами. Позичальник доручає, без додаткового узгодження, перераховувати кредитні кошти: винагороду за надання фінансового інструменту Банку у розмірі 2250,00 грн, на оплату страхових платежів у розмірі 910,71 грн на поточний рахунок Страхової компанії «Інгосстрах». За даними пункту 8.9. Договору невід`ємними додатками до даного договору є: додаток №1 - детальний опис загальної вартості кредиту та додаток №2 - графік погашення кредиту за кредитним договором № HMPWGA0000000122 від 05.08.2008. Між сторонами погоджено графік погашення кредиту (договору №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008), який [PERSON] підписала власноруч, за даними якого відповідачка повинна здійснювати щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам та винагородою за резервування. Відповідно до заяви на видачу готівки №201 від 06.08.2008 для [PERSON] було видано кредит згідно з договором № HMPWGA0000000122 від 05.08.2008 в сумі 75 000 грн. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору укладено договір поруки від 05.08.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , за умовами якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за Договором, зазначені у п. 16 цього Договору. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань, за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків (пункти 1,2 Договору поруки). Пунктом 13 договору поруки визначено, що зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди. 09.07.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1/1-1 до договору №HMPWGA0000000122, за даними якої з 09.07.2010 встановлено новий розмір річної відсоткової ставки 22,96%. 15.05.2015 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору №HMPWGA0000000122, за умовами якої сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 8296,66 грн. Пункт 8.1. Договору викладено у новій редакції: Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 05.08.2008 до 05.08.2023 включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 128670,92 грн на наступні цілі: у розмірі 78160,71 грн на споживчі цілі, а також у розмірі 50510,21 грн на сплату страхових платежів у випадках та відповідно до порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків з 01-02-2009 року по 09-07-2010 рік в розмірі 24,96%, з 09-07-2010 року в розмірі 22,96% на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "04" по "10" число кожного місяця. До додаткової угоди було надано графіки погашення кредиту, з яким відповідачка [PERSON] ознайомилася та підписала власноруч. Згідно з випискою по рахунку [NUMBER] за договором №HMPWGA0000000122 за період з 05.08.2008 по 14.11.2025 слідує, що [PERSON] отримала кредиті кошти та вносила платежі для погашення кредиту, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008, укладеним між Банком та клієнтом [PERSON] станом на 14.11.2025 існує заборгованість в сумі 270 209 грн 86 коп., яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 80 255,20 грн, заборгованості за процентами 116 104,67 грн, заборгованості за винагородою 25 467,29 грн та заборгованості за пенею 48 382,70 грн. За даними листа ПриватБанку від 31.12.2008 №20.1.3.2/6-31690 відповідачку [PERSON] було повідомлено про зміну відсоткової ставки за кредитним договором на 24,96% на рік починаючи з 01.02.2009. 26.08.2025 відповідачам було направлено досудове повідомлення від 18.08.2025 №30.1.0.0/2-80805DNH0S280 з метою погашення ними заборгованості за договором №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008 в сумі 270 209,86 грн. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч 1 ст. 629 ЦК України). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення, розстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19). Судом встановлено, що додатковим угодами від 09.07.2010 та від 15.05.2015 укладених між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було змінено відсоткові ставки та збільшено тіло кредиту до 128 670,92 грн. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом відсотки за користування кредитом позичальниці [PERSON] за період з 06.08.2008 по 31.01.2009 нараховувалися Банком в розмірі 20,04% річних, що передбачено умовами кредитного договору, за період з 01.02.2009 по 05.07.2010 - нараховувалися за процентною ставкою в розмірі 24,96% річних, а за період з 09.07.2010 по 05.08.2023 22,96% річних. За таких обставин та з підстав, передбачених вказаними вище нормами матеріального права, суд вважає, що збільшення тіла кредиту та відсоткової ставки за кредитом, навіть за згодою боржника, але без згоди поручителя, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком у більшому розмірі. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19), згідно з яким порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту. Оскільки умовами укладеного між Банком та [PERSON] договору поруки від 05.08.2008 останній поручився за виконання зобов`язання боржниці [PERSON] за кредитним договором, виходячи із тіла кредиту в сумі 91 821,36 грн та розміру відсоткової ставки 20,04% на рік, а доказів того, що поручитель погоджувався на збільшення основної суми кредиту та процентної ставки за кредитним договором матеріали справи не містять, отже збільшення процентної ставки та тіла кредиту відбулось без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, тому суд вважає, що підлягає до застосування до спірних правовідносин положення частини першої статті 559 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи припинення поруки, позовні вимоги Банку в частині стягнення кредитної заборгованості із поручителя в солідарному порядку із позичальником не підлягають до задоволення. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Відтак, судом встановлено, що Банк свої зобов`язання виконав повністю та видав для позичальниці кредитні кошти,що підтверджується заявою на видачу готівки №201 від 06.08.2008 та даними виписки по рахунку [NUMBER] за період з 05.08.2008 по 14.11.2025. Беручи до уваги, що позичальниця отримала готівку, користувалася коштами, частково погашала кредитну заборгованість, а тому надані позивачем виписка по договору та розрахунок заборгованості, у сукупності з іншими доказами, що є у матеріалах справи, підтверджують обставини видачі кредиту. Відповідачка не виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушила вимоги, встановлені кредитним договором. Відповідачка відзив на позов не надала, не спростовувала доводів позивача належними та допустимими доказами, власного розрахунку заборгованості або доказів їх сплати не подала. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені необхідно зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні. За даними розрахунку заборгованості встановлено, що пеня нараховувалася правомірно відповідно до умов договору та вимог законодавства, тому підлягає стягненню з відповідачки в розмірі 48 382,70 грн. Щодо стягнення винагороди за користування кредитом суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18) зроблені висновки про те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Такі правові висновки також наведені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2025 року у справі №201/2056/22 (провадження N 61-17372сво23). У зв`язку з наведеним вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги Банку у частині стягнення заборгованості за винагородою є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором №HMPWGA0000000122 від 05.08.2008 у загальному розмірі 244 742,57 грн, яка складається з: 80 255,20 грн заборгованості за тілом кредиту, 116 104,67 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 48 382,70 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором Виходячи з часткового задоволення позовних вимог на 90,6% у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 937,72 грн.

Outcome: partial