Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5418582 в розмірі 15300 грн, з яких: 4400 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 4900 грн. сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту; 6000 грн заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Свої вимоги мотивує тим, що 19.12.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5418582, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону. 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28072025 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 від 28.07.2025 до договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 15300 грн, з яких: 4400 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 4900 грн. сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту; 6000 грн заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній, незважаючи на повідомлення не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відзив на позов не надано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.52). У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві прохає розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзив не надав. 05 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 19 грудня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5418582, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, за яким надано в позику 5000 грн. строком на 345 днів, термін повернення 29.11.2025, комісія за надання кредиту: 1250, яка нараховується за ставкою 25% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), комісія за обслуговування кредиту 15400 грн, що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п.2.1) (а.с.5-10). З додатку №1 до договору про споживчий кредит № 5418582 від 19.12.2024 вбачається графік платежів, згідно якого відповідач 19.12.2024 отримав кредит в сумі 5000 грн. Станом на 08.12.2021 чиста сума кредиту становить 21650 грн., 15400 грн. - проценти за користування кредитом та 1250 грн.- комісія за надання кредиту (а.с.11). 19 грудня 2024 року [PERSON] підписав заяву на отримання кредиту № 5418582, та паспорт споживчого кредиту (а.с.12,13-14,15) Як вбачається з анкети-заяви на кредит № 5418582 від 19.12.2024, яка погоджена рішенням від 19.12.2024, сума кредиту -5000 грн., сток кредиту 15 днів з 19.12.2024 по 03.01.2025, сума повернення 21650 грн, комісія за надання кредиту 16650 грн, нараховується одноразово за ставкою 25% від суми кредиту за договором (а.с.16) Відомістю про щоденні нарахування підтверджується, що за кредитним договором нараховувалися проценти, відбувалася сплата тіла кредиту та процентів, списання тіла кредиту, комісії, процентів за рахунок фінансового результату (а.с.18). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, а саме перерахувало відповідачу, що підтверджується квитанцією №144799308 від 19.12.2024 про перерахування [PERSON] 5000 грн (а.с.17) 28 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28072025 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає), а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні між ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 15300 грн. (а.с.19-23,25,27) 29 липня 2025 року укладена додактова угода №1 до договіру факторингу № 28072025 від 28.08.2025, в якій реєстр боржників, акт прийому-передачі реєстру боржників, акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників та п.3.2. викладені в новій редакції (а.с.24) Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має вид економічної діяльності: інші види кредитування (а.с.58) Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має види діяльності факторинг (а. с. 28-39) ІV. Норми права. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054ЦКУкраїни застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . V. Оцінка суду. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову. З врахуванням принципу свободи договору, [PERSON] мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, проте підписавши кредитний договір, засвідчив свою згоду на отримання грошових коштів на визначених договором умовах. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином. Суд погоджується із розрахунком заборгованості по кредиту в розмірі 4400 грн та 4900 грн. прострочених процентів. Що вимоги про стягнення пені, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, востаннє - 07.08.2025 року строком на 90 діб. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки, договір про споживчий кредит «5418582 укладено між АТ «Мілоан» та [PERSON] 19.12.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який неодноразово продовжено, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд не вбачає підстав для стягнення пені в розмірі 6000 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає до стягнення становить (4400 грн заборгованості по кредиту + 4900 грн. прострочених процентів = 9300 грн), що становить 97 % від суми заявленої до стягнення (9300х 100 /15300/= 61%). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь позивача 1477,66 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2422,40 х 61/100 = 1477,66). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: partial