Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, посилаючись на те, що відповідач є власником/квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , теплопостачання якої здійснює позивач, на підставі фактичних договірних відносин отримує його послугу, однак відмовляється сплачувати заборгованість по оплаті за надані послуги по теплопостачанню, має заборгованість станом на 01.05.2025 року в сумі 35164,61 грн., яку добровільно погашати не бажає, що змусило позивача звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача 35164,61 грн. заборгованості по оплаті послуг за теплопостачання та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади), відзив на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини, пов`язані з наданням послуг по теплопостачанню, які врегульовані ст.714 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630. Відповідач є споживачем послуг позивача, оскільки проживає в будинку, приєднаного до мережі теплопостачання. Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань є неправомірним. Нараховану позивачем суму заборгованості відповідач не оспорив та не спростував. Враховуючи вищевказане, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем поштових витрат в розмірі 100,00 грн. на відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками необхідно зазначити наступне. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат, понесених позивачем на поштову кореспонденцію у зв`язку з розглядом в суді справи, представником позивача до суду доказів на підтвердження понесення зазначених витрат не надано, в зв`язку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial