Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Адвокат Колєснік Б.В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що шлюб між сторонами було зареєстровано 03 лютого 2021року у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів), актовий запис №51. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося, оскільки, у них різні погляди на сімейне життя. Протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Будь-які заходи спрямовані на примирення бажаного результату не принесуть. Просить позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між сторонами, оскільки, такий носить формальний характер. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник - адвокат Колєснік Б.В. скерувала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та на підставі наявних у справі доказів ухвалити рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 03 лютого 2021року у Личаківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів), актовий запис №51, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 03 лютого 2021 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 липня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 червня 2023 року. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Беручи до уваги те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, повністю втратили почуття поваги та любові один до одного, відтак, подальше спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - " [PERSON] ". Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Відповідно до положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п.3 ч.2 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір №437 про надання правничої допомоги від 24 жовтня 2025року, акт №1 про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2025року, касовий ордер №167 від 25 жовтня 2025року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи категорію, складність справи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 4 000грн. підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved