Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 25 серпня 2025 року Пирятинським районним судом Полтавської області у справі № 544/2029/25 було видано судовий наказ про стягнення з нього, [PERSON] , аліментів у розмірі 1/4 частини мого доходу щомісячно на користь відповідача [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , 2021 року народження. Він регулярно виділяє гроші на утримання дитини, що підтверджується квитанціями про переказ коштів. Його поточний основний дохід є нерегулярним і не має стабільного фіксованого підтвердження у вигляді заробітної плати. Позивач співпрацюю як рекрутер-фрілансер з онлайн-школою Englishdom та отримує оплату за кожного працевлаштованого кандидата. Крім того, має додатковий дохід у вигляді відсотків з депозитних рахунків. Через нерегулярність основного доходу та значні коливання отриманих сум визначення аліментів у розмірі 1/4 частини місячного доходу може зробити процес сплати аліментів нестабільним та ускладнити його здатність виконувати обов`язок щодо утримання дитини в повному обсязі та своєчасно. Просив зменшити розмір аліментів, які підлягають сплаті позивачем на користь [PERSON] , до 1/6 частини його місячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає його реальним фінансовим можливостям з урахуванням нерегулярності основного доходу. У судове засідання відповідач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів, який стягнуто з позивача судовим наказом від 25.08.2025 на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON] з до 1/6 частини його доходів. Зазначила, що позивач дійсно щомісячно сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі 1288 грн, судовий наказ для примусового виконання до органів виконавчої служби вона не пред`являла. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно судового наказу Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.08.2025 по справі № 544/2029/25 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Судовий наказ для примусового виконання до органів виконавчої служби відповідач не пред`являла. Позивач щомісяця виділяє гроші на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1288,44 грн, що підтверджується квитанціями про переказ коштів (а.с.8-9,23). [PERSON] працює як рекрутер-фрілансер з онлайн-школою Englishdom та його поточний основний дохід є нерегулярним. Крім того, позивач має додатковий дохід у вигляді відсотків з депозитних рахунків (а.с.10). За період січень-липень 2025 року сукупний дохід позивача від розміщення коштів в облігації внутрішньої державної позики, отриманий через ТОВ «Інвестиційний капітал України» становив 9719,25 грн (а.с.31-32). У вересні 2025 року цей дохід становив 1583,79 грн (а.с.20). Разом з позивачем також проживає його батько [PERSON] , [INFO] та мати [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами по віку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що через нерегулярність основного доходу та значні коливання отриманих сум визначення аліментів у розмірі 1/4 частини місячного доходу може зробити процес сплати аліментів нестабільним та ускладнити його здатність виконувати обов`язок щодо утримання дитини в повному обсязі та своєчасно. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Отже, враховуючи наведене, згоду отримувача аліментів на зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходів), що буде відповідати вимогам ст. 182 СК України, матеріальному становищу сторін, та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р.

Outcome: approved