Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернулась до суду із позовом до КП «Електротранс» Кропивницької міської ради про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2025 року о 09 год. 10 хв. в місті Кропивницький по вулиці Вокзальна, 60-а відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даного ДТП є транспортні засоби «АТ 70М», державний номерний знак [NUMBER] , що належить Комунальному підприємству «Електротранс» Кропивницької міської ради під керуванням водія [PERSON] , з одно боку, а також авто «FIAT CINQUECENTO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. 27 лютого 2025 року Кіровським районним судом м. Кіровограда прийнято постанову у справі №404/963/25 (Номер провадження 3/404/350/25) згідно якої [PERSON] , визнано винним у вищезазначеній ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника «АТ 70М», д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» згідно полісу №220702197. В зв`язку з чим позивач звернулась з письмовим повідомленням до вищезазначеної страхової компанії. Проте, як з`ясувалось згодом на офіційному сайті вищезазначеної страхової компанії, 14 травня 2024 року Національним Банком України прийнято Рішенням №166-рш «Про застосування до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «САЛАМАНДРА» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Згодом, з метою відшкодування завданого збитку позивач звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «FIAT CINQUECENTO», державний номерний знак [NUMBER] позивач звернулась до фізичної особи-підприємця [PERSON] , де було проведено огляд ТЗ, про що складено акт про надання послуг № 1, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ дорівнює 120 207,66 грн. 13 травня 2025 року МТСБУ сплатило на користь ФОП [PERSON] , страхове відшкодування в сумі 77 207,66 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №14712. 04 червня 2025 року позивачем сплачено на користь ФОП [PERSON] , різницю суми між перерахованою МТСБУ та фактично виконаними роботами, що підтверджується квитанцією за №ПН853 за нижченаведеним розрахунком : 120 207,66 (загальна сума придбаних деталей та виконаних робіт) 77 207,66 (страхове відшкодування) = 43 000,00 грн. (різниця). Просить, стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 43 000,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 22 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 11 серпня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив, яким заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказала, що КП «Електротранс» застрахувало свою відповідальність в межах 160 000,00 грн, а тому позовні вимоги позивача в сумі 43 000,00 грн покриваються лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Просила в позові відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання, яким просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.01.2025 о 09 год. 10 хв. в місті Кропивницький по вулиці Вокзальна, 60-а відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даного ДТП є транспортні засоби «АТ 70М», державний номерний знак [NUMBER] , що належить Комунальному підприємству «Електротранс» Кропивницької міської ради, під керуванням водія [PERSON] , з одно боку, а також авто «FIAT CINQUECENTO», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. 27 лютого 2025 року Кіровським районним судом м. Кіровограда прийнято постанову у справі №404/963/25 (Номер провадження 3/404/350/25) згідно якої [PERSON] , визнано винним у вищезазначеній ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу «АТ 70М», державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані в ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» згідно полісу №220702197. В зв`язку з чим позивач звернулась з письмовим повідомленням до вищезазначеної страхової компанії. Проте, як з`ясувалось згодом на офіційному сайті вищезазначеної страхової компанії, 14 травня 2024 року Національним Банком України прийнято Рішенням №166-рш «Про застосування до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «САЛАМАНДРА» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Згодом, з метою відшкодування завданого збитку позивач звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «FIAT CINQUECENTO», державний номерний знак [NUMBER] позивач звернулась до фізичної особи-підприємця [PERSON] , де було проведено огляд ТЗ, про що складено акт про надання послуг № 1, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ дорівнює 120 207,66 грн. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 77207,66 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14712. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «АТ 70М» була застрахована з страховим лімітом 160 000,00 грн., а сума матеріального збитку потерпілого в сумі 120 207,66 грн. зазначений ліміт не перевищує, тобто шкода в повному обсязі покривається страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Outcome: dismissed