Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 січня 2026 року позовні вимоги за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Вирішено питання щодо відшкодування сплаченого судового збору. 26 січня 2026 позивача ТзОВ «ІННОВА НОВА», Андрущенко М.В., було скеровано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ІННОВА НОВА» понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 гривень. Обгрунтовуючи заяву посилається на те, що судового рішення від 19.01.2026 року суд стягнув із відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн., документально підтверджений, однак не вирішив питання, щодо витратна правову допомогу.Посилається на те, що у позовній заяві вказувалося, що у випадку задоволення позовних вимог представником позивача протягом п?яти днів з дня ухвалення судового рішення буде подано всі підтверджуючі документи щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу по даній справі у сумі 5 000,00 гривень для ухвалення з даного питання додаткового судового рішення. Просить здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача понесні судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Також судом було надано термін для подання заперечень на клопотання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу. Представник позивача ТзОВ «ІННОВА НОВА», Андрущенко М.В., скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримано повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розглдяу справи повідомлялася у встанволеному законом порядку. Будь-яких заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення судом не отримано. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові докази, суд зважає на наступне. Судом встановлено, що на підставі договору про надання юридичної (правової) допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року, укладеного між ТзОВ «ІННОВА НОВА» та адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем, останнім здійснювалося надання правової допомоги позивачу ТзОВ «ІННОВА НОВА» (а.с. 22 серпня 2025 року було складено заявку №3037425882 про надання послуг, а саме надання адвокатом Андрущенко М.В. юридичних послуг позивачу ТзОВ «ІННОВА НОВА» на суму 5000 гривень, яка полягала у написанні позовної заяви та інших процесуальних клопотань (а.с. Згідно платіжної інструкції №53 від 22.01.2026 року ТзОВ «ІННОВА НОВА» сплачено на рахунок адвоката Андрущенко М.В. 5 000,00 гривень, згідно заявку №3037425882 про надання послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року (а.с. Щодо обсягу виконаних робіт було складено акт приймання-передачі наданих послуг до вищевказаного договору про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року, що відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України містить відомості про складність виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг на суму 5 000,00 грн. (а.с. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, вказаними вище доказами підтверджено надання адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем послуг з професійної правничої допомоги позивачу ТзОВ «ІННОВА НОВА» на підставі договору про надання правової допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року. Про обсяг виконаних робіт було складено акт приймання-передачі наданих послуг до вищевказаного договору про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року, що відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України містить відомості про складність виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, а також докази сплати відповідних коштів на рахунок адвокатського об?єднання. Разом з цим, суд зауважує на тому, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального законуне будь-які обставини справ є визначальними для визначення подібності правовідносин. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, усправі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата ВС усправі № 755/9215/15-ц(постанова від 19.02.2020). Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Вимогами ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи докази подані представником позивача на підтвердження понесених судових витрат на правничу,суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованим. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що здійснені позивачем витрати у вказаному розмірі на правову допомогу в суді першої інстанції усі пов?язані із розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тривалістю розгляду спору та вчинених в межах судової справи процесуальних дій, відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру. Так, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення 19.01.2026 року питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням принципу розумності, справедливості та співмірності обсягу виконаних робіт зі складністю справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved