Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

17.09.2025 адвокат Біленко О. О. в інтересах [PERSON] через систему "Електронний суд" надіслав позовну заяву до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступними вимогами: 1) Встановити факт того, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини (на день її смерті) за адресою: [ADDRESS] ; 2) Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на нерухоме майно, яке складається з 1/2 часток наступних земельних ділянок: - земельної ділянки площею 0,82 га, кадастровий номер 6321787000:01:002:0254, сіножатні; земельної ділянки площею 3,71 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0121, рілля; земельної ділянки площею 0,47 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0635, рілля, загальною площею 5,00 га з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шелудьківської сільської ради Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області, які за життя належали спадкодавиці [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 083236, виданого 28.04.2004 головою Зміївської райдержадміністрації та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 383, який видано на підставі розпорядження Зміївської райдержадміністрації від 26.02.2004 № 73; - земельної ділянки площею 0,3014 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:1284, сіножатні з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шелудьківської сільської ради (за межами населеного пункту) Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області, яка за життя належала спадкодавиці [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №866886, виданого 14.09.2012 головою Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 632178701004127, який видано на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 305 від 22.06.2012. На обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , мачуха позивача [PERSON] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належали: - земельна ділянка площею 0,82 га, кадастровий номер 6321787000:01:002:0254, сіножатні; - земельна ділянка площею 3,71 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0121, рілля; - земельна ділянка площею 0,47 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0635, рілля, загальною площею 5,00 га з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шелудьківської сільської ради Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області - на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР №083236, виданого 28.04.2004 головою Зміївської райдержадміністрації та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 383, який видано на підставі розпорядження Зміївської райдержадміністрації від 26.02.2004 № 73; - земельна ділянка площею 0,3014 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:1284, сіножатні з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шелудьківської сільської ради (за межами населеного пункту) Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області - на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №866886, виданого 14.09.2012 головою Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 632178701004127, який видано на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 305 від 22.06.2012. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач [PERSON] , є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] за заповітом. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які постійно проживали б разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини або звернулися у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини після її смерті, немає. 27.06.2024 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу [PERSON] , 1/2 частку кожної з належних їй земельних ділянок, зазначених вище. В серпні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чернолясової Т. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у виді вищевказаних земельних ділянок після померлої [INFO] [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Відмова нотаріуса вмотивована пропуском строку для прийняття спадщини та, відповідно, не наданням документів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] не позбавлена права підтвердити факт прийняття спадщини шляхом встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На момент смерті [INFO] [PERSON] , з нею ніхто, з числа родичів, які б мали право на спадкування в силу закону, не був зареєстрований та не проживав постійно, крім [PERSON] , у зв`язку з чим спадщину вона прийняла внаслідок фактичного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину також не прийняв [PERSON] , який є особою, яка вказана в заповіті. [PERSON] не був зареєстрований та не проживав разом із спадкодавицею. Саме [PERSON] фактично проживала на день смерті [INFO] [PERSON] та проживає по цей час у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, піклувалися один про одного як члени родини (як дочка та мати). [PERSON] займалася лікуванням своєї хворої мачухи [PERSON] , здійснювала за нею догляд, а після її смерті [INFO] займалась похованням. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення до суду, оскільки в інший спосіб позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.10.2025, а також витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області інформацію про те, чи звертався будь-хто до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом або за заповітом після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом з відповідним витягом зі спадкового реєстру, а також про наявність заповіту, складеного [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 01.10.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 21.10.2025 у зв`язку з першою неявкою представника відповідача підготовче засідання відкладене на 10.12.2025. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:15 годину 10.12.2025, та того ж дня судовий розгляд відкладено на 09.02.2026. Представник позивача [PERSON] у заяві від 21.10.2026 просив проводити судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області повторно не з`явився в судове засідання. Виходячи з того, що представник відповідача не скористався своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляв, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи, не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області, не відкладаючи судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , до складу якої входить право власності на 1/2 частину наступних земельних ділянок: - земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:002:0254; - земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:0121; - земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:0635; - земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:1284. Для вирішення цього спору позивачеві необхідно встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , станом на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями паспорта громадянина України [NUMBER] (а. с. 10-12). Даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.04.1994 державним нотаріусом Готвальдівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1-622, підтверджується, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 24, 25). Даними копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 083236, виданого 28.04.2004 головою Зміївської райдержадміністрації та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 383, який видано на підставі розпорядження Зміївської райдержадміністрації від 26.02.2004, підтверджується, що [PERSON] належали наступні земельні ділянки: - земельна ділянка площею 0,82 га, кадастровий номер 6321787000:01:002:0254, сіножаті, земельна ділянка площею 3,71 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0121, рілля, земельна ділянка площею 0,47 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0635, рілля, загальною площею 5,00 га, з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Шелудьківської сільської ради Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області (а. с. 14, 15). Даними копії витягу № НВ-9977541162025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:002:0254, підтверджується її вартість у розмірі 8 153 грн 70 коп. (а. с. 28). Даними копії витягу № НВ-9977541242025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:002:0121, підтверджується її вартість у розмірі 142 614 грн 19 коп. (а. с. 29). Даними копії витягу № НВ-9977541252025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:0635, підтверджується її вартість у розмірі 18 054 грн 47 коп. (а. с. 30). Даними копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №866886, виданого 14.09.2012 головою Зміївської районної державної адміністрації Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 632178701004127, який видано на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації від 22.06.2012, № 305, підтверджується, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,3014 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:1284, сіножаті, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шелудьківської сільської ради (за межами населеного пункту) Чугуївського (раніше Зміївського) району Харківської області (а. с. 16, 17). Даними копії витягу № НВ-9977541262025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:1284, підтверджується її вартість у розмірі 2 003 грн 63 коп. (а. с. 31). За життя [PERSON] , [INFO] , склала заповіт від 27.06.2024, яким на випадок її смерті, заповідала земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 6321787000:01:002:0254, 6321787000:01:000:0121, 6321787000:01:000:0635, 6321787000:01:000:1284, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах (а. с. 19, 20). Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Шелудьківка Чугуївського району Харківської області (а. с. 18). З довідки старости Шелудьківського старостинського округу Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 225/05-14/4 від 27.08.2025, вбачається, що [PERSON] не зареєстрована, але фактично проживала у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , з 01.06.2022 до часу видачі довідки (а. с. 23). З довідки старости Шелудьківського старостинського округу Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 252/05-14/4 від 16.10.2025, вбачається, що на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї на день смерті [INFO] [PERSON] за вищевказаною адресою більш ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти (а. с. 51, 52). Відповідно до інформації Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1012/01-16 від 01.10.2025 після померлої [INFO] [PERSON] , 1941 року народження, з заявами про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався (а. с. 47, 48). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 82729591 від 01.10.2025, у спадковому реєстрі наявні інформація про чинний заповіт з номером 72670079, посвідчений 27.06.2024 (а. с. 49). Листом державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 881/02-14 від 23.08.2025 позивачу [PERSON] роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом може бути видано спадкоємцям, які звернулися із заявою у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, а також роз`яснено право на подання позовної заяви про надання додаткового строку на прийняття спадщини (а. с. 21, 22). Свідок [PERSON] показав, що з 1987 року проживає з дружиною [PERSON] в м. Харків, у червні 2022 року він з дружиною переїхали до с. Шелудьківка, де проживали разом з [PERSON] , яка у вересні 2024 року померла. Вони доглядали за нею, допомагали по господарству, спадщину на землю [PERSON] вирішила залишити його дружині. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно [PERSON] проживала з [PERSON] в с. Шелудьківка, де здійснювала за нею догляд разом зі своїм чоловіком [PERSON] . На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , викладених у позовній заяві, пояснень під час судового розгляду, які не заперечувалися представником відповідача та оцінені в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , станом на день її смерті [INFO] , у належному позивачці будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за заповітом, позивач мала підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження. Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Водночас, суд зазначає, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті [INFO] , а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] надала докази, якими підтверджується, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] та прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, представник відповідача - Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області проти позову заперечень не подав, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved