Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" суму заборгованості за договором № 75492478 від 09.06.2021 у розмірі 36370,03 грн, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 09.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір № 75492478 про отримання 12350 грн у позику з процентною ставкою 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за договором № 75492478 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором № 75492478 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" суму заборгованості за договором позики № 75492478 від 09.06.2021 у розмірі 36370,03 грн, 2422,40 грн судового збору та 13000,00 грн витрат на правову допомогу. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 02.07.2025 клопотання представника позивача задоволено, постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.06.2025 на електронну пошту суду надійшов відзив відповідача на позову, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що кредит за договором погашено, позивач не надав доказів передачі права вимоги. 30.06.2025 позивач надав відповідь на відзив, згідно якого у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. В розрахунку заборгованості враховані всі здійснені Відповідачем оплати за договором. Доказів повного погашення заборгованості Відповідачем не надано. Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників та самим реєстром боржників. Крім того, матеріали справи містять акт зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт здійснення розрахунків за даним договором. 10.07.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких 10.07.2025 вона отримала відповідь від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», де зазначено, що товариство не є її кредитором понад 3 роки; не володіє актуальними даними щодо боргу та не здійснює його супровід; всі звернення щодо суми боргу, пролонгацій, пені тощо необхідно надсилати до нового кредитора - ТОВ «Коллект Центр»; вона не отримувала жодного повідомлення від ТОВ «Коллект Центр». Зазначила, що вона надала скріншоти оплат на суму 15 130,09 грн, пропонувала мирову угоду (3000 грн без визнання боргу) без відповіді. У судовому засіданні 21.10.2025 представник позивача підтримала вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення вимог заперечувала у судовому засіданні 24.11.2025, вважала, що нею борг сплачено у повному обсязі, а тому вимоги позову є без підставними. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ст. ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 05.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до 10.02.2026. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписи ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 75492478, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 12350,00 грн, строком на 22 дні, зі сплатою 1,99% за кожен день користування. Відповідно до положень п.12 договору, його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію"договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Додаток №1 до договору позики № 75492478таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит передбачає, що 09.06.2021 відповідач отримала 12350 грн та мала повернути їх 01.07.2021, сплативши разом з кредитом відсотки в сумі 1892,39 грн, що сукупно становить 14242,39 грн. Відповідач договір № 75492478 від 09.06.2021 та додаток №1 до нього підписала одноразовим ідентифікатором. Договір позики, разом із правилами надання грошових коштів у позику, затвердженими 11.02.2021, складають єдиний договір. Як вбачається з довідки ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" від 24.04.2025 №КД-000022605/ТНПП, останнє прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу, ініціатором платіжної операції є ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", завершення платіжної операції: Дата 09.06.2021; Сума 12350,00 грн; Отримувач Онипчук Марина ЕПЗ номер [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за договором позики № 75492478, складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", убачається, що відповідач за період з 09.06.2021 по 30.12.2021 кредит та проценти сплачувала частково (15130,09 грн). має заборгованість по основній сумі кредиту 12350 грн; заборгованість за відсотками 23602,48 грн. 30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором № 75492478 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов яких, право грошової вимоги за договором № 75492478 від 09.06.2021 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» За наведених обставин, судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 75492478 від 09.06.2021. Згідно розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача на дату відступлення вимоги становила по основній сумі кредиту 12350 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 23602,48 грн, нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 56,84 грн (за період з 30.12.2021 по 23.02.2022); інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 360,71 грн (за 01-02.2022). Загальна сума 36370,03 грн. Згідно розрахунку ТОВ «Коллект Центр» заборгованість відповідача станом на 26.05.2025 становить 36370,03 грн, з яких: 12350 грн заборгованість за тілом кредиту; 23602,48 грнзаборгованість за нарахованими процентами; 56,84 грн 3% річних; 360,71 грн інфляційні збитки. Позивачем доведено факт укладення 09.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики № 75492478 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому відповідач не оспорював отримання кредитних коштів на підставі зазначеного вище договору. Згідно умов укладеного договору позики № 75492478 від 09.06.2021, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12350 грн., строк позики - 22 дні зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), дата надання кредиту - 09.06.2021, дата повернення кредиту - 01.07.2021, орієнтовна загальна вартість кредиту 14242,39 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене. Матеріали справи не містять доказів пролонгації укладеного договору позики № 75492478 від 09.06.2021. Посилання позивача на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, відповідно до якого передбачено строк автопролонгації договору не більше 90 календарних днів є необґрунтованим, оскільки наявні в матеріалах справи Правила надання грошових коштів у позику відповідачем не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Відтак, враховуючи умови укладеного сторонами договору позики, строк дії якого визначено з 09.06.2021 по 01.07.2021включно, то стягненню підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 5406,83 грн(із розрахунку 12350 грн х 1,99% х 22 дні). На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 17756,83 грн., з яких: заборгованість по сумі позики - 12350 грн., проценти за користування позикою у період з 09.06.2021 по 01.07.2021- 5406,83 грн. Водночас, судом встановлено, що позивачем здійснено оплати в рахунок погашення заборгованості по вказаному договору на загальну суму 15130, 09 грн: 09.07.2021 10523 грн, 08.08.2021-65,43 грн, 1971,57 грн, 776 грн, 16.08.2021- 1794,09 грн. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за тілом кредиту на суму 2626,74грн. Щодо 3% річних та інфляційних втрат. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX(набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Тому, нарахування інфляційних та 3% річних на підставі ч. 2ст. 625 ЦК України за період з 30.12.2021 по 23.02.2022 (55 днів) є правомірним та відповідає ст.625 ЦК України. Водночас залишок боргу становив 2626,74 грн, а тому розрахунок 3% річних становить 11,9 грн, та інфляційних втрат 76,70 грн. Отже в цій частині вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин суд приймає рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 75492478 від 09.06.2021.в сумі 2715,34 грн з яких: - 2626,74 грн заборгованість за кредитними коштами; - 0 грн заборгованість за відсотками ; - 11,9 грн 3% річних ; - 76,70 грн інфляційних втрат. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 180,85 грн. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial