Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити батьківство, зокрема, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, місце реєстрації [ADDRESS] , являється батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження Нола, Комуна Нола, місто Неаполь Республіка Італія; внести відповідні зміни в актовий запис: Рік 2025, номер 21, частина ІІ, серія В, відділ 1, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Комуни НОЛА міста НЕАПОЛЬ Республіки Італія, про народження [PERSON] , який народився [INFO] у [PERSON] , вказавши у графі «F» прізвище батька « [PERSON] » (латиною « [PERSON] »), в графі « [PERSON] » ім`я батька « [PERSON] » (латиною « [PERSON] »). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що орієнтовно в січні 2022 року вона познайомилась із [PERSON] і вони почали зустрічатись, а з лютого 2022 року - спільно проживати в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . У травні 2024 року вона завагітніла від [PERSON] , проте, вже будучи вагітною, внаслідок обстрілів, переживаючи за свій стан здоров`я та майбутню дитину, вирішила поїхати до своєї бабусі [PERSON] до Республіки Італія, поблизу міста Нола Комуни Нола Префектури Неаполя. Вже перебуваючи в Республіці Італія, [INFO] вона народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . При реєстрації народження сина в графі батько проставлений прочерк, оскільки внаслідок воєнного стану на території України батько дитини не зміг приїхати в Італію та відповідно подати заяву про визнання його батьком, відповідно відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Після реєстрації народження спільного сина, через 15 днів вона повернулась до України та продовжує на даний час проживати разом із [PERSON] , підтримуючи повноцінні сімейні відносини, спільно виховують сина та ведуть господарство, ведуть спільний бюджет, тобто фактично підтримують подружні відносини притаманні шлюбу без укладення такого. [PERSON] визнає сина [PERSON] , [INFO] було проведено молекулярно-генетичне дослідження, згідно якого ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] становить 99.99972, з ймовірністю вказаний батько є біологічним батьком дитини. Оскільки реєстрація народження сина відбулась в Республіці Італія і відповідно в Україні відсутній актовий запис про народження [PERSON] , а [PERSON] позбавлений можливості виїхати за межі України та подати заяву в Республіці Італія про те, що він є батьком [PERSON] , відповідно вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. 03.02.2026 року відповідач [PERSON] скерував на адресу суду заяву, в якій зазначив, що він проживав із [PERSON] спільно як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з січня 2022 року, внаслідок чого [INFO] у них народився син [PERSON] . Враховуючи, що місце народження сина є Республіка Італія, він був позбавлений можливості поїхати за кордон через введення військового стану на території України та подати відповідну заяву про те, що саме він є батьком [PERSON] . Окрім цього на території України ним було добровільно надано зразки ДНК для проведення експертизи, яка підтвердила його батьківство. Заяви, клопотання учасників справи Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, її представник [PERSON] на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, та в разі визнання відповідачем позову просять такий задовольнити і постановити рішення. Окрім цього просить залишити ім`я та прізвище дитини « [PERSON] » без змін, зазначивши по батькові дитини « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити. Представник третьої особи - Жидачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії в справі Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29.12.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2026 року. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 лютого 2026 року, є дата складення повного судового рішення 12 лютого 2026 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з січня 2022 року по теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають разом. [PERSON] народився [INFO] у м.Неаполь, комуна Нола, Республіки Італія, матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (загальне) видане відділом реєстрації актів цивільного стану Комуни Нола міста Неаполь, відповідно до даних реєстру актів про народження вказаної комуни, Рік 2025, номер 21, частина ІІ серія В відділ 1. Згідно Витягу з книги реєстрації актів про народження (акт 21, частина ІІ, серія В, Рік 2025, Розділ основний), Комуна ді Нола, [PERSON] народився [INFO] в Нола, мати [PERSON] , відомості про батька відсутні. Згідно результату молекулярно-генетичного дослідження 13936574 Медичної лабораторії «Ескулаб» від 02.12.2025 року, результат тесту ДНК показали, що батьківство [PERSON] щодо [PERSON] не виключено (у передбачуваних батька та сина 16 спільних алелів). Виходячи з результатів дослідження, отриманих в аналізі вищезгаданих STR-локусів, імовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] становить 99.99972%. З імовірністю 99.99972% вищезгаданий батько є біологічним батьком дитини. Мотиви та оцінка суду Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ст. 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 125 Сімейного кодексу України, передбачає, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Згідно з ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено ст. 128 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У рішенні від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany») Європейський суд з прав людини на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved