Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

24 вересня 2025 року до суду надійшов позов КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на його утримання у розмірі по 1/4 частини усіх видів доходу відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її особистий рахунок. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що малолітній [PERSON] є сином відповідачів, його було знайдено та влаштовано до КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради, поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, тимчасово дитина переміщена в м.Чернівці (БФ «Місто добра»), до перебуває і зараз. Мати дитини до 22 липня 2024 року періодично відвідувала сина, батько - жодного разу. У лютому 2025 року мати повідомила територіальний відділ Служби у справах дітей, що найближчим часом забере сина, у березні 2025 року за повідомленою нею адресою вона вже не проживала, встановити її місце проживання не вдалося. У квітні вона надала свої письмові пояснення, в яких висловила намір забрати дитину, повідомила службу, що працює неофіційно різноробочою, винаймає кімнату для ночівлі, повідомити адресу вона не може, зі слів матері батько дитини виїхав на батьківщину, зв`язок з ним вона втратила. Відповідачка перебувала на лікуванні із діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», на останні засідання комісії мати дитини не з`являлася. Батьки дитини не цікавляться її життям, не піклуються про неї, матеріальну допомогу не надають, що свідчить про їх ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. 26 вересня 2025 року після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки [PERSON] та відсутність відомостей про відповідача [PERSON] відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06 листопада 2025 року закрито підготовче провадження. Сторони в засідання 29 січня 2026 року не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представниця позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається такою, що повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями не зверталася. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою зареєстрованою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «За закінченням терміну зберігання», а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце його проживання невідомо, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України він вважається повідомленим належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання свого представника не забезпечила, у матеріалах справи є їх заява про розгляд справи у відсутності представника та прийняття рішення з урахуванням інтересів дитини. Оскільки відповідачі в установлений ч.7 ст. 178 ЦПК України строк не подали до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ураховуючи неявку належним чином повідомлених відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, зі згоди позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис про шлюб № 2100 від 17 листопада 2022 року, складений Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У відповідачів народився син - [PERSON] , [INFO] . Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є мати - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 212 від 25 липня 2017 року, складений Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2023 року у справі № 522/1415/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між ними розірвано. Мати дитини [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] знятий із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 05 вересня 2023 року [PERSON] був знайдений за адресою: [ADDRESS] , про що співробітники органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я склали акт про підкинуту чи знайдену дитину, яка залишена без батьківського піклування. На момент огляду дитина була соматично здорова, видимих тілесних ушкоджень не виявлено. 06 вересня 2023 року співробітники Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі та поліції доставили [PERSON] , [INFO] , до пульмонологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради для медичного обстеження. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 11 вересня 2023 року № 110/1 малолітній [PERSON] був взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. 13 лютого 2025 року за викликом територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі відповідачка [PERSON] прибула до відділу та надала письмову заяву про те, що вона проти позбавлення її батьківських прав та бажає повернути дитину додому, також зазначила, що працює автомийницею, отримує дохід у розмірі 25 % від мийки автівок, проживає за адресою: [ADDRESS] , та найближчим часом планує орендувати житло, в якому буде проживати з дитиною, а також те, що втратила всі документи, зокрема паспорт громадянки України. 17 березня 2025 року під час виходу уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі за останньою відомою адресою місця проживання/перебування (автомийка) матері дитини, а саме: [ADDRESS] , проведено бесіду з [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає більше місяця, наразі мати дитини перебуває десь у центрі міста, адреса її проживання йому невідома, родину відповідачки знає давно, є тренером хлопчика зі спортивної боротьби, та сподівається, що дитину матері не повернуть,. Також працівники автомийки розповіли, що мати дитини завжди бачили в нетверезому стані, поводила себе неадекватно, розмовляла сама із собою. 04 лютого 2025 року фахівці із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Приморському районі здійснили вихід за адресою: [ADDRESS] , двері ніхто не відчинив, телефон відповідачки був вимкнений, зіі слів сусідів з квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] з`ясовано, що [PERSON] раніше орендувала квартиру [ADDRESS] , за час проживання зарекомендувала себе негативно, вживала алкогольні напої та виявляла ознаки девіантної поведінки, наприкінці серпня 2024 року її виселили з орендованої квартири, місце її проживання та контактний номер телефону невідомі. У зв`язку з чим скласти акт оцінки потреб сім`ї особи та провести соціальну роботу неможливо. 03 квітня 2025 року [PERSON] надала до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі письмові пояснення, в яких повідомила, що на даний час проживає у старенької бабусі, у якої винаймає місце для ночівлі, господарка квартири нікого до житла не пускає, тому адресу місця свого проживання надати не може, наразі вона працює на складі овочів та фруктів на ринку «Привоз», планує офіційно працевлаштуватись та зібрати кошти задля повернення дитини. Під час бесіди в телефонному режимі (+38 097 821 49 03) 08 квітня 2025 року з [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з`ясовано, що постійного місця проживання вона так і не має, працює різноробочою, через місяць планує отримати заробітну плату у розмірі 5000 грн, з яких 2000 грн планує витратити на збір довідок (нарко-, психо- та інші документи), її дохід в день складає 300 грн, з яких 100 грн сплачує за оренду житла, з наступної заробітної плати планує винаймати кімнату в комунальній квартирі. Згідно з інформацією КНП «Одеський обласний медичний центр здоров`я» Одеської обласної ради [PERSON] в період з 05 вересня по 07 вересня 2023 року перебувала у медичному закладі на лікуванні та була виписана з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, сидром залежності. [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради не перебуває, за медичною допомогою не зверталася. Спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації неодноразово відвідували останню відому зареєстровану адресу батька дитини [PERSON] : [ADDRESS] , двері квартири не відчинили. Зі слів мешканців будинку та відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 18 листопада 2024 року кількість зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою становить 723 особи, тому з`ясувати чи проживає там [PERSON] не виявилось можливим. На виклики Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі [PERSON] до територіального відділу для надання своєї письмової думки щодо позбавлення його батьківських прав не з`явився, будь яких письмових заяв або пояснень не надав, лист за останньою відомою адресою реєстрації повернувся з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання». Відповідачка під час бесіди в телефонному режимі повідомила Службі у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, що батько дитини гр. [PERSON] виїхав з України на початку війни на батьківщину, часто з нею спілкувався поки вона не втратила мобільний телефон, обіцяв повернутися, раніше допомагав грошима. Зв`язку з ним не має, номеру його телефону не пам`ятає. За даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів [PERSON] та [PERSON] не перебувають, на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період не призивалися, інформація щодо проходження військової служби в Збройних Силах України відсутня. [PERSON] та [PERSON] у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не утримувались та станом на 21 лютого 2025 року не утримуються. Згідно з інформацією, наданою Одеським районним управлінням поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18 квітня 2025 року № 60/вх 4899 [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності 07 вересня 2023 року за ч. 1 ст. 173-2, ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, 23 липня 2022 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, від 07 вересня 2023 року. [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягався. Станом на 31 грудня 2012 року в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради відсутня інформація про реєстрацією права власності на нерухоме майно в м. Одесі за [PERSON] та [PERSON] . За час перебування малолітнього [PERSON] у КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради мати дитини до 22 липня 2024 року періодично відвідувала сина, а батько - жодного разу. За інформацією Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , на обліку не перебуває, ніяких видів державних соціальних послуг на нього ніхто не отримує. У малолітнього [PERSON] брати та сестри відсутні. Малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інформація про реєстрацію нерухомого майна, зареєстрованого за малолітнім [PERSON] відсутня. 22 липня 2024 року відповідно до Наказу КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради № 140 від 19 липня 2024 року малолітній [PERSON] був тимчасово переміщений (евакуйований) в межах України до м. Чернівці (БФ «Місто Добра»). Наразі [PERSON] навчається у Чернівецькій гімназії № 16 Чернівецької міської ради. На засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 03 квітня та 15 травня 2025 року - мати дитини [PERSON] не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, у зв`язку з чим прийнято рішення про перенесення розгляду питання для повторного запрошення на засідання комісії. 29 травня 2025 року відповідачка з`явилася на засідання комісії, на якому повідомила, що проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , у зв`язку з чим їй надана можливість подати докази, які б підтверджували її участь у житті та вихованні дитини. На засідання комісії 10 липня 2025 року [PERSON] не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, документів, які б підтверджувала її участь у житті та вихованні дитини не надала. Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток малолітнього, всі зазначені вище фактори розцінюються як винна поведінка батьків та свідоме нехтування ними своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Нормами ч.6 ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у правильності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Відповідно до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи безперечно підтверджено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого сина і на цих підставах повинні бути позбавлені батьківських прав. Однак, разом з тим позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачів від виконання обов`язку утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 193 СК України). З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення з них аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] з кожного в розмірі по 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2025 року. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягає також стягненню в рівних частках в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 1211,20 грн щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved