Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 16.10.2025 директор ТОВ «ФК «Ейс» Поляков О.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9836008 від 28.06.2024 в розмірі 27 538,00 грн., що складається із: 8 050,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 19 488,00 грн. заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.06.2024 [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) та ТОВ «Макс Кредит» (далі - первісний кредитор, кредитодавець) з метою отримання банківських послуг, укладено договір про надання споживчого кредиту № 00-9836008 від 28.06.2024. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка в загальному розмірі становить 27 538,00 грн. 20.01.2025 між первісним кредитором та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - позивач) укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого останьому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9836008 від 28.06.2024. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників № Б/Н від 20.01.2025 до Договору факторінгу та акту приймання-передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Виклад позиції відповідача Відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву наголошує на відсутності повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору, що свідчить про те, що позивач не довів своє право вимоги до неї. Також вказує на відсутність належних доказів боргу, зокрема позивачем не надано належних доказів фактичної видачі їй кредитних коштів, оскільки саме по собі підписання кредитного договору не є належним та достатнім доказом фактичного отримання нею грошових коштів. Акцентує увагу на неправомірному нарахуванні процентів, штрафів та пені під час дії воєнного стану, у зв`язку з чим просить перерахувати в бік зменшення нараховані їй відсотки та скасувати штрафні санкції. Процесуальні дії у справі Ухвалою Слобідського районного суду від 21.10.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк». 03.11.2025 через засоби поштового зв`язку на адресу суду надійшла витребувана згідно ухвали суду від 21.10.2025 інформація. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, наголосила на непомірному розмірі нарахованих відсотків, просила скасувати нараховані штрафні санкції. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 28.06.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9836008 на суму 8 050,00 грн. За умовами укладеного кредитного договору та паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума кредиту становить 7 000,00 грн., строк кредитування 360 календарних днів, мета кредиту - споживчі потреби, спосіб надання кредиту - безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) споживача, процентна ставка становить 1,45 % річних від суми за кожен день користування кредитом. Денна процентна ставка 1,5%. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00 % від суми Кредиту, що складає: 1050,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору (п.1.6). Згідно з п. 2.2 Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Додатком №1 до Договору є графік платежів - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів) розрахована, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки по поверненню Кредиту та оплати процентів, Комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені в Договорі. Оплата процентів кожні 15 днів. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом введення одноразового індефікатора 78398 час відправки ідентифікатора 28.06.2024 16:17:19 на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Позивачем також надано Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), в якому викладені основні умови кредитування. 20.01.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс. Згідно з п.2.3. Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно з Реєстром та набуває всіх прав за ним. За змістом п.2.4. Договору факторингу відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 20.01.2025, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору у кількості 3175 боржників. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 20.01.2025 за вищевказаним договором факторингу від ТОВ «Макс Капітал» значиться право вимоги до відповідача на загальну суму 27 538,00 грн., що складається із: 8 050,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 19 488,00 грн. заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «;Про електронний цифровий підпис». Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») З умов кредитного договору вбачається, що даний договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Зі змісту довідки про ідентифікацію, складеної директором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» Корбут Г.В. вбачається, що [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір 00-9836008 від 28.06.2024 ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 78398, час відправки ідентифікатора позичальнику 28.06.20240 16:17:19, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор +380930904242. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував 28.06.2024 шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на банківську карту відповідача, що підтверджується наданою інформацією АТ КБ "ПриватБанк", відповідно до якої на ім`я [PERSON] , в банку емітовано картку. По рахунку було зарахування коштів 28.06.2024 на суму 7000,00 грн (а.с. 73). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що кредитний договір між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному договорі чітко обумовлені сума наданого кредиту, строк кредитування, розмір відсотків за користування кредитом. Жодних суперечностей або неузгодженостей в умовах кредитного договору суд не встановив. До суду надані докази перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. В матеріалах справи відсутні докази спростування факту укладення вказаного договору і отримання на підставі вказаного договору кредиту. В судовому засіданні відповідачка не спростовувала факт укладення кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконала, суму кредиту та відсотки за користування ним не сплатила. 20.01.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс. Згідно з п.2.3. Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно з Реєстром та набуває всіх прав за ним. За змістом п.2.4. Договору факторингу відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 20.01.2025, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору у кількості 3175 боржників. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 20.01.2025 за вищевказаним договором факторингу від ТОВ «Макс Капітал» значиться право вимоги до відповідача на загальну суму 27 538,00 грн., що складається із: 8 050,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 19 488,00 грн. заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Згідно із ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.514, ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості за Договором, суд дійшов висновку, що позивач має право вимоги до відповідача. Суд відхиляє доводи відповідачки про те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Слід зазначити, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не є підставою для відмови у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Визначаючи розмір заборгованості, право на стягнення якої має позивач, суд зазначає таке. За умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. 1.2. Договору сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 7000 (шість тисяч) гривень, тип кредиту - кредитна лінія, цільове призначення кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. Загальний розмір кредитної лінії становить 7000 грн. За умова п. 1.6 Договору Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00 % від суми Кредиту, що складає: 1050,00 грн, яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Умови договору щодо розміру комісії та порядку її сплати були доведені до відома відповідача належним чином. З такими умовами відповідач погодився, а тому взяв на себе зобов`язання їх виконувати. Суд ураховує, що в даному випадку комісія нараховувалася одноразово в день видачі кредиту, призначення комісії - за надання кредиту, будь-яких інших супутніх послуг не визначено, отже, включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1050 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії, суд уважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Також наявні підстав для повернення тіла кредиту в сумі 7000 грн, яка фактично була отримана відповідачкою, але не повернута. Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості вбачається, що 30.07.2024, 02.08.2024, 07.08.2024, 18.08.2024, 06.09.2024, 16.09.2024 та 30.09.2024, первісним кредитором було нараховано штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. Суд уважає безпідставним застосування положення п. 6 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до якого за договорами споживчого кредиту, укладеними після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ № 3498-ІХ, тобто після 23.01.2024, нарахування пені не забороняється, та застосовує положення нормативного акта вищої юридичної сили - Цивільного кодексу України. За встановленого, нарахована первісним кредитором неустойка (штраф) не підлягає стягненню. Щодо нарахування відсотків, суд зазначає таке. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Умовами укладеного між сторонами договору визначено процентної ставки - фіксована (п.1.5), стандартна процента ставка складає 1,45% (один цілих 45 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка 0,5 %, яка застосовується протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частинами четвертою-п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Відповідно до ч.ч. 4, 5 Закону денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Так, 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %. Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %, тобто має бути застосовано поетапне зменшення розміру денної процентної ставки. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами в період з 28.06.2024 по 13.07.2024 (перші 15 днів) нараховувалась за відсотковою ставкою 0,5 % (знижена), що становило 525 грн (7000 х 0,5%). При цьому 14.07.2024 вказану суму заборгованості сплачено відповідачкою. За період з 24.07.2024 по 20.08.2024 (38 днів) проценти нараховувалась за відсотковою ставкою 1,45 %, що становить 3857 грн (7000 х 1,45% х38), тобто не суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства. Разом з тим, за період з 21.08.2024 по 20.01.2025 нарахування за відсотковою ставкою 1,47 % є таким, що суперечить пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень та ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», оскільки з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %, а тому за вказаний період слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків за користування кредитом з 21.08.2024 по 20.01.2025 (153 дні) * 70 грн (1 % від 7000 грн), що дорівнює 10 710 грн. За таких обставин, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки повинен становити 22617 грн, що складається із 8050 грн розмір заборгованості за тілом кредиту й комісією за надання кредиту та 14567 грн ( 3857 грн (за період з 14.07.2024 по 20.08.2024) + 10 710 грн (за період з 21.08.2024 по 20.01.2025) заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЕЙС» є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим із [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22617 грн. В задоволенні вимог позову в іншій частині належить відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 18). У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1 989,52 грн ( 22617 х 2 422,40 / 27 538 = 1 989,52). Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеним між директором ТОВ "ФК "ЕЙС" Поляковим О.В. та АБ "Соломко та партнери", Додаткову угоду № 25770855910 від 11.09.2025, протокол погодження вартості послуг та Акт прийому - передачі наданих послуг від 01.10.2025 до договору правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача суд ураховує правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial