Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Заявник просить встановить факт її проживання, ведення спільного господарства, єдиного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] в м. Балаклія Харківської області. Обґрунтовуючи заяву вказала, що з [PERSON] вони постійно проживали разом з осені 1994 року по день його смерті, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, за спільні кошти у 2000 році придбали квартиру у спільну власність за адресою: [ADDRESS] , яку потім обміняли на квартиру за адресою: [ADDRESS] , де їй належала 1/4 частка та вона була зареєстрована з 1979 року. З 2002 року [PERSON] також зареєструвався у вказаній квартирі. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилась спадщина у вигляді половини від 3/4 частки квартири за вищевказаною адресою, де заявник продовжила проживати. Зазначила, що інших спадкоємців немає, вона є єдиною спадкоємицею четвертої черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років до його смерті, прийняла спадщину фактичним шляхом. Вищевказаний факт їй необхідно встановити для оформлення спадщини на вищевказане майно. Іншим шляхом встановити його немає можливості. Ухвалою від 04.12.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Заявника в суді пояснила, що вона приблизно 30 років спільно проживала з [PERSON] , що можуть підтвердити свідки, однак без укладення шлюбу. Тобто з серпня 1994 року до самої смерті [PERSON] вони постійно проживали, як повноцінна сім`я, доходи також були спільні, після ДТП доглядала за [PERSON] . Встановлення факту їй потрібно для спадкування частки квартири. Заінтересована особа про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судової повістки до її електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного документа 22.01.2026 (а.с. 39), проте у судове засідання їхній представник не з`явився, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення щодо заяви та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Особа заявника засвідчується: паспортом громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка з 21.04.1979 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 25.12.2002, що підтверджується копією його паспорта та копією свідоцтва про смерть (а.с. 6, 10). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 22.07.1999 [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). На підставі договору міни від 28.09.2000, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , належні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , перейшли у власність порівну кожному [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшла у власність порівну квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2000 (а.с. 8). 06.10.2000 БТІ було видано реєстраційне посвідчення, про реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] права особистої власності на вищевказану квартиру (а.с. 9). Згідно з відповіддю виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 21.01.2026 відповідно до даних реєстру територіальної громади станом на 17.06.2024 за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано місце проживання 2 осіб: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). З відповіді державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області О.Печка, наданої 26.01.2026 на запит суду, вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] ніхто із спадкоємців з будь-якими заявами до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 43). Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7388 [PERSON] з 18.06.2019 до 27.06.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу в басейні ЛСМА з правобічним глибоким геміпарезом, повною моторною афазією на фоні гіпертонічної дисциркуляторної енцефалопатії 3 ст. з ЛГС, гіпертонічна хвороба 3 ст., ІХС - дифузний кардіосклероз (а.с. 12). Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4713 [PERSON] з 09.10.2022 до 14.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: закритий чрезвертлюговий перелом правої стегнової кістки, було рекомендовано ортопедичний режим, іммобілізація дератоційним ортезом 60-70 діб, дихальна гімнастика (а.с. 11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою та сусідкою заявниці, зареєстрована з нею в одному будинку з 02.11.1979. [PERSON] разом з [PERSON] з 1994 року до його смерті постійно проживали разом, як одна сім`я, мали город, у них був спільний бюджет, все робили разом - платили за квартиру, купували продукти харчування, займалися городом, їздили на річку, святкували дні народження, проводили спільний відпочинок. Після аварії заявник постійно перебувала біля [PERSON] , забрала його з лікарні, перед смертю доглядала за ним у лікарнях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою заявниці, яка з 1994 року постійно проживала разом однією сім`єю з [PERSON] до його смерті за адресою: [ADDRESS] . Вони спільно харчувалися, разом ходили гуляти, вели спільний бюджет, робили ремонт, вставляли вікна, двері, працювали на городі. Вона бувала у них в гостях, вони відпочивали разом, грали у доміно, святкували дні народження. Коли у них займали гроші, то повернути їх можна було будь-кому з них. Заявник доглядала за [PERSON] у лікарні та постійно піклувалася про нього вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявниці, зареєстрована з нею в одному будинку з 05.07.1985. [PERSON] разом з [PERSON] постійно проживали разом, як чоловік та дружина, вони спілкувалися, разом за вказаною адресою відпочивали, гуляли в парку, ходили на річку. Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З вимог ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наявних матеріалів справи вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після його смерті, матеріали справи не містять.Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Судом встановлено, що заявник на момент смерті була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після його смерті. Більш того вона була зареєстрована з ним за однією адресою з 2002 року, тому вважає себе спадкоємицею четвертої черги, однак юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю з 1994 року спочатку у квартирі за адресою: [ADDRESS] , якою спільно володіли з 15.07.2000 на підставі договору купівлі-продажу, а потім у квартирі за адресою: [ADDRESS] , 3/4 частки якої спільно володіли з 28.09.2000 на підставі договору міни та 1/4 заявник володіла на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1999. Зазначені особи до смерті спадкодавця постійно проживали разом без реєстрації шлюбу та були зареєстровані за однією адресою. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показанням свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що заявник не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем [PERSON] у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, принаймні не пізніше 1994 року, вони жили дружно в одній спільній квартирі, разом харчувалися, мали спільний бюджет, спільно займалися городом, робили ремонт квартири, вели домашнє господарство, разом відпочивали та проводили свята, заявник опікувалась станом здоров`я спадкодавця, піклувалась та доглядала його, поховала та після його смерті продовжила проживати в їхній квартирі. Отже наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між заявником та померлим [PERSON] протягом тривалого часу склались усталені сімейні стосунки як між чоловіком та дружиною, які існували до часу смерті спадкодавця. Заявник та спадкодавець [PERSON] з 2002 року та до часу відкриття спадщини були зареєстровані в одній квартирі, заявник повністю опікувалась життям спадкодавця, що з огляду на їх тривале спільне проживання та наявність спільних інтересів, є ознакою ведення спільного господарства. З урахуванням вищевказаного слід визнати доведеним юридичний факт, що заявник була пов`язана зі спадкодавцем [PERSON] спільним побутом та взаємними правами і обов`язками - проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право спадкування за законом у четверту чергу. Разом з тим, заява підлягає частковому задоволенню, з викладенням формулювання задоволеної вимоги відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial