Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

За поданим до суду позовом позивач просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ДТП суму у розмірі 10 000,00 гривень. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. та з надання професійної правничої допомоги у розмірі 1 500,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено в позові наступне. « [PERSON] є власником транспортного засобу Renault Midlum р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 27 травня 2024 року, приблизно о 09 годині 55 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes C200 р.н. [NUMBER] по вул. Іванова 2б в м. Запоріжжі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем Renault, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає. Зазначені обставини встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2024 року по справі № 336/5769/24. Цією ж постановою також встановлено, що при огляді транспортних засобів був зафіксований їх технічний стан після ДТП, а саме: автомобіль Mercedes C200, р.н. [NUMBER] має пошкодження правої частини, автомобіль Renault, р.н. [NUMBER] має пошкодження лівої частини. Такі пошкодження вказують на те, що основне контактування автомобілів відбулося їх боковими частинами, а саме ліва бокова частина автомобіля Renault, р.н. [NUMBER] контактувала з правою боковою частиною автомобіля Mercedes C200, р.н. [NUMBER] , що можливо в умовах руху автомобілів в одному напрямку без дотримання безпечного інтервалу…. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суддя дійшов до висновку, що, хоча відносно [PERSON] прийнято рішення про порушення останнім у даній дорожній ситуації ПДР, що призвело до ДТП, проте [PERSON] , у разі обрання безпечного інтервалу, мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зупинки транспортного засобу, однак обраний ним інтервал не був безпечним, оскільки він не зміг своїми односторонніми діями уникнути ДТП. Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2024 року по справі № 336/5769/24, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави. Спираючись на зазначене та у зв`язку з виникненням ДТП, в тому числі, внаслідок наявності вини Відповідача, транспортний засіб Позивача зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого, Позивачу було спричинено матеріальних збитків, а також моральної шкоди. Зазначену моральну шкоду, Позивач оцінює у 10 000,00 гривень». Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року вирішено: «Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою. Призначити справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами». Сторона відповідача подала відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечила на позовні вимоги, посилаючись на те, що факт моральної шкоди не підтверджено позивач не зазнав в результаті ДТП тілесних ушкоджень, його майно не було пошкоджене. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. від 17 липня 2024 року вирішено: « [PERSON] визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень в дохід держави». При цьому, вказаною постановою встановлено: «27.05.2024 року приблизно о 09 годині 55 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes C200 р.н. [NUMBER] по вул.Іванова 2б в м.Запоріжжі,не врахував дорожньої обстановки ,не вибрав безпечного інтервалу,внаслідок чого відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем Renault р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає. Діями водія [PERSON] порушені вимоги п.13.1 ПДР,за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП». [PERSON] є власником транспортного засобу «Renault Midlum», р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Отже, факт вчинення відповідачем порушення Правил дорожнього руху, яке мало своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду, під час якої було пошкоджено автомобіль позивача, доказуванню не підлягає. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним. Як вказує ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1-2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач вказує про те, що у позивача немає у власності та користуванні іншого транспортного засобу, а у зв`язку з пошкодженням нинішнього, який потребував ремонту та відновлення в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у його переживаннях, пов`язаних з порушенням права користування транспортним засобом, неможливістю використання такого ТЗ за призначенням, що в свою чергу створило незручності у вирішенні його побутових питань, змінило зручний та звичайний спосіб його пересування, а також швидкість вирішення щоденних та поточних проблем, які можна було вирішити за рахунок використання ТЗ. Також зазначає, що факт ДТП, в якому є наявність вини відповідача, призвів до необхідності для такого позивача докладати додаткові зусилля для звернення до відповідних СТО, ремонтників, тощо, з метою усунення відповідних механічних пошкоджень ТЗ, що в свою чергу також впливало на моральний стан позивача. Моральна шкода полягає також у пережитому позивачем стресі, порушенні його емоційного стану, наявних душевних хвилюваннях, та інших негативних наслідках. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача щодо завдання йому моральної шкоди, оскільки своїми діями відповідач дійсно завдав моральної шкоди позивачеві, який був позбавлений можливості користуватись належним йому автомобілем, нести витрати з його відновлення, що в свою чергу, відобразилось на його емоціональному стані. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 10000 гривень, яка не перевищує 1 розміру мінімальної заробітної плати та підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Позивачем в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 02.04.2025 року, укладеного між адвокатом Богач А.О. та позивачем, акт приймання-передачі виконаної роботи від 16.04.2025 року до вказаного договору, згідно з яким виконавцем надані послуги замовнику у виді консультації, опрацювання документів, складання позовної заяви на загальну суму 1500 гривень, а також долучено оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.04.2025 року на суму 1500 гривень. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень, які підтверджені відповідними доказами та розмір яких цілком узгоджується зі складністю справи та виконаними роботами (наданими послугами) адвокатом. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved