Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18 600,00 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 року справу передано за підсудністю на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 22.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22.03.2025-100001473, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 140 календарних днів з встановленими відсотками за користування кредиту. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті утворилася заборгованість у розмірі 18 600,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 8 400,00 грн., заборгованість по неустойці в розмірі 3 000,00 грн., заборгованість по комісії за надання в розмірі 1 200,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, згідно ст. 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22.03.2025-100001473, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картку, строком на 140 календарних днів з встановленими відсотками за користування кредиту. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 18 600,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 8 400,00 грн., заборгованість по неустойці в розмірі 3 000,00 грн., заборгованість по комісії за надання в розмірі 1 200,00 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 , в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023) такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зазначене, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні з відповідача неустойки у розмірі 3 000,00 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial