Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 27.06.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1414-5150, згідно умов якого останній надано кредит в розмірі 8000 грн, строком користування на 365 днів, зі сплатою відсотків за стандартною % ставкою в розмірі 1,50 % в день і зниженою % ставкою 1,18 % в день. Однак, відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила його вищезазначені умови і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.09.2025 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 48064,00 грн, з якої 8000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 38864,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а 1200,00 грн прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Проте із застосуванням Програми лояльності для споживачів фінансових послуг позивач провів часткове списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 31800,00 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 1414-5150 від 27.06.2024 року в розмірі 39800,00 грн, з яких 8000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 31800,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Також до позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме опис до накладної ТОВ «Поштова служба «Е-ПОСТ» від 10.10.2025 року № 1752563 (а.с.50 на звороті) та копія самої квитанції № 1752563 (а.с.50). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://send.e-post.com.ua/check-order з інформацією щодо стану доставки відправлення № № 1752563 останнє було 22.10.2025 року вручено одержувачу. Окрім того, в змісті позовної заяви представник за довіреністю позивача Соломко А.Г. розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а в окремому письмовому клопотанні від 03.10.2025 року № 1414-5150 (а.с.51) керівник позивача директор Резуєв Є.В. просив суд розглядати справу без участі представника позивача, а також зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. 21.10.2025 року ухвалою суду (а.с.55-56) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу її право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 23.10.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.58-59), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 20.10.2025 року № 03-17/3608 (а.с.54), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № R068018213641 про вручення їй 24.10.2025 року рекомендованого поштового відправлення № R067024895162 (а.с.60). 08.12.2025 року представник відповідача адвокат Брадарська Н.В. подала через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву (відзив), в якому останняпросила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення необґрунтованих нарахувань за процентами та комісією, що нараховані на підставі несправедливих умов та/або поза межами строку кредитування посилаючись на ті обставини, що відповідач категорично заперечує проти стягнення нарахованих відсотків у сумі 31800,00 грн, оскільки такий розмір нарахувань є явно неспівмірним із сумою позики, суперечить принципам розумності та справедливості, а умови договору на яких здійснено такі нарахування, є несправедливими у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Також відповідач звертає увагу суду на те, що нарахування процентів за ставкою Договору поза межами строків, коли кредит вважається правомірно використовуваним, є незаконним. Крім того представником відповідача також наведено заперечення щодо нарахування комісії за видачу кредитув розмірі 1200,00 грн, оскільки видача коштів за кредитним договором є обов`язком кредитодавця, а не окремою послугою, за яку може встановлюватися плата. В свою чергу до самого відзиву додано докази його надсилання іншому учаснику справи позивачу в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та пункту 2 ч.5 ст. 178 ЦПК України, а саме квитанцію № 5303628 про доставку 08.12.2025 року документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. У встановлений судом строк позивач не скористався своїм процесуальним правом учасника справи, а саме відповідь на відзив не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 27.06.2024 року позичальник [PERSON] , з використанням одноразового ідентифікатора «А1264», підписала Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa» (а.с.15-22), затвердженні Наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №57-П від 14.06.2024 р. 27.06.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1414-5150 продукту «CreditKasa» (а.с.23-33) з використанням останнім для його електронного підписання одноразового ідентифікатора «А1264», відповідно до якого відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 8000 грн, строком користування на 365 днів, тобто дата повернення кредиту 26.06.2025 року (пункт 4.13), зі сплатою відсотків на залишок неповернутої суми кредиту за стандартною % ставкою, а саме в розмірі 1,50 % в день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору, та 1,18 % в день, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії (пункт 4.10), при цьому реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 19523,83 процентів (пункт 4.14), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 48264,00 грн (пункт 4.15), денна процентна ставка на дату укладення договору складає 1,379% (пункт 4.16), загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення договору складають 40264,00 грн (пункт 4.17). В свою чергу у розділі «13. Реквізити Сторін» договору про відкриття кредитної лінії №1414-5150 продукту «CreditKasa» від 27.06.2024 року, серед відомостей про позичальника [PERSON] зазначено номер її особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . Одночасно з підписанням зазначеного кредитного договору [PERSON] , з використанням для його електронного підписання одноразового ідентифікатора «А12645», також була підписана Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за згаданим договором (а.с.34), яка є Додатком № 2 до кредитного договору, в якій було наведено розрахунок повернення кредиту 8000 грн та сплати відсотків за користування кредитом протягом строку кредитування тривалістю 365 днів у період з 27.06.2024 року до 26.06.2025 року 39064,00 грн і комісії за надання кредиту 1200,00 грн, внаслідок чого загальна вартість кредиту становить 48264,00 грн. При цьому, 27.06.2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало [PERSON] кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором в сумі 8000,00 грн шляхом їх перерахування на її картку № [NUMBER] з використанням платіжної системи «LiqPay», про що свідчить довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.36) та квитанція системи «LiqPay» (а.с.35), згідно якої кошти в сумі 8000,00 грн були перераховані 27.06.2024 року о 20:23 годині на картку 414949*26, ID операції 2481748459, order ID 08c51321-4e8c-4811-810c-4f76fecbb789, із зазначенням призначення платіжної операції «Видача кредитних коштів за договором 1414-5150, 2024-06-27». Однак, відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором, а саме кредит в повному обсязі не повернула та не сплатила комісію за його видачу і відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 10.09.2025 року має перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 48264,00 грн, з якої 8000,00 грн заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 38864,00 грн заборгованість за нарахованими і непогашеними відсотками за користування кредитом, а 1200,00 грн заборгованість за нарахованою і непогашеною комісією за видачу кредиту, про що свідчить відповідний розрахунок наданий позивачем (а.с.37-42). Водночас позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в пред`явленому позові до відповідача [PERSON] заявив вимогу про стягнення з останньої на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1414-5150 від 27.06.2024 року в розмірі 39800,00 грн, з яких 8000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 31800,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, внаслідок застосуванням Програми лояльності для споживачів фінансових послуг Правил акцій під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.43-45), яка затверджена наказом від 26.12.2023 р. №96-П. Таким чином позовна вимога заявлена позивачем до відповідача в межах нарахованої заборгованості, але в меншому розмірі, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, зокрема його положенням про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, передбаченому першим реченням ч.3 ст. 13 ЦПК України. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Висновки суду - щодо заперечень відповідача проти позову Представник відповідача [PERSON] адвокат Брадарська Н.В. в поданому відзиві на позовну заяву (відзиві) заперечує обґрунтованість нарахувань: - комісії за видачу кредитув розмірі 1200,00 грн, оскільки видача коштів за кредитним договором є обов`язком кредитодавця, а не окремою послугою, за яку може встановлюватися плата; - за процентами, які нараховані як поза межами строку кредитування так і на підставі несправедливих умов, оскільки їх розмір є явно неспівмірним із сумою позики, суперечить принципам розумності та справедливості. Однак, суд відзначає, що позивачем у пред`явленому позові не заявлено вимоги про стягнення з відповідача комісії за видачу кредитув розмірі 1200,00 грн, у зв`язку з чим заперечення висловленні представником відповідача з приводу останньої, яка не є предметом позову, безпідставні. В свою чергу заперечення висловленні представником відповідача з приводу нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування є також безпідставними, оскільки строк кредитування за Кредитним договором № 1414-5150 від 27.06.2024 року становив тривалість 365 днів у період з 27.06.2024 року до 26.06.2025 року, передбачений пунктом 4.13 кредитного договору. При цьому, передбачений пунктом 4.8 кредитного договору строк тривалістю 21 день є не строком кредитування, а «Базовим періодом», визначеним у пункті 1.1 кредитного договору. Суд відзначає, що пред`явленні до стягнення позивачем з відповідача відсотки за користування кредитом у сумі 31800,00 грн були нараховані позивачем в розмірі 38864,00 грн виключно в межах строку кредитування 365 днів у період з 27.06.2024 року до 26.06.2025 року, який був передбачений Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за згаданим договором (а.с.34), яка є Додатком № 2 до кредитного договору, в сумі 39064,00 грн. Водночас суд відзначає, що різниця між розміром відсотків за 365 днів у період з 27.06.2024 року до 26.06.2025 року в сумі 39064,00 грн, який був передбачений Таблицею (а.с.34 на звороті), та розміром відсотків за 365 днів у період з 27.06.2024 року до 26.06.2025 року в сумі 38864,00 грн, який був розрахований позивачем у розрахунку заборгованості (а.с.42), стала наслідком того, що позичальник [PERSON] 24.08.2024 року здійснила часткову сплату відсотків в сумі 200,00 грн, що відображено у розрахунку заборгованості (а.с.37 на звороті), тобто 39064,00 грн 200,00 грн = 38864,00 грн. У зв`язку з чим суд вважає, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача обґрунтований розмір відсотків за користування кредитом (у дійсності навіть менший ніж фактично існуючий розмір). Підписуючи кредитний договір своїм електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатору відповідач [PERSON] прийняла умови згаданого договору, зокрема щодо сплати нею процентів за користування кредитними коштами в розмірі обумовленому сторонами при укладенні. Відтак твердження представника відповідача щодо неспівмірності відсотків за користування кредитом сумі самого кредиту, які на її думку не відповідають принципам розумності та справедливості, то суд відзначає ту обставину, що сам укладений між сторонами кредитний договір був короткостроковим на строк 365 днів. Тому суд вважає, що за умов виконання відповідачем, як позичальником, своїх кредитних зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, зокрема протягом «Базового періоду» тривалістю перші 21 день, то по відношенню до позичальника не настали б наслідки пов`язані із нарахуванням до стягнення суми заборгованості у пред`явленому розмірі, який все ж був передбачений на час укладення кредитного договору. Короткостроковий строк кредитування сам по собі пояснює причину вищої процентної ставки за користування такими коштами в порівнянні із довгостроковими кредитами, адже в противному випадку кредитор не отримує комерційної вигоди від укладення таких угод. З огляду на зазначене вище суд вважає заперечення представника відповідача проти розміру відсотків за користування кредитом необґрунтованими. - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач взяті на себе обов`язки за Кредитним договором № 1414-5150 від 27.06.2024 року не виконала, тіло кредиту не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 48064,00 грн, а також враховуючи те, що відповідач не надала доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в межах заявленої позовної вимоги, тобто в розмірі меншому за фактично існуючу заборгованість, а саме стягнення заборгованості в розмірі 39800,00 грн, з якої 8000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, а 31800,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). - щодо судових витрат Відповідно до пункту 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції АТ «ПУМБ» від 06.10.2025 року № 2503 (а.с.1).

Outcome: approved