Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №04.11.2024-1000001225 від 04.11.2024 року в розмірі 18400 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» посилається на те, що 04.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №04.11.2024-1000001225, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до умов договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмір 8000 грн. на 124 календарних дні. В подальшому, 04.11.2024 року позивач перерахував на карту відповідача кредит у розмірі 8000 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач частково порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку. Так, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова оплата по кредитному договору в розмірі 3200 грн. 04.12.2024 року. Проте, на даний час у відповідача виникла заборгованість по кредиту в розмірі 18400,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8000 грн., процентів у розмірі 4960 грн., додаткової комісії 1440,00 грн., неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 4000 грн. Умови договору щодо порядку повернення кредитних коштів відповідач не виконав, а тому допустив порушення зобов`язання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути без участі представника відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив справу розглядати заочно, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судові засідання, але не з`явився без поважних причин і не подав відзиву, а позивач не заперечував проти такого розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (кредитної лінії) (оферти) №04.11.2024-100001225 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. на 124 календарних дня з дати надання до 07.03.2025 року, процентна ставка «стандарт» - 1% за день користування кредитом застосовується протягом перших 2-х періодів користування кредиту (розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку); процентна ставка «економ» - 0,5% за день користування кредитом застосовується протягом наступних платежів (розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку). Комісія пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 720 грн. (нараховується та обліковується в день видачі кредиту); комісія за обслуговування кредитної лінії 720 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Відповідно до графіку платежів зазначено Номер черго вого платежу та чергового періодуЗагальний розмір чергового платежуРозмір платежу з Процентів у складі чергового платежуРозмір платежу з Комісії за надання у складі чергового платежу ( «-» означає, що платіж не передбачений )Розмір платежу з Комісії з а обслуговування у складі чергового платежу («-» означає, що платіж не передбачений)Розмір платежу з Суми кредиту у складі чергового платежу («-» означає, що платіж не передбачений)Дати початку і закінчення чергового періоду користування кредитомДата чергового платежу 132002480720--04.11.24 04.12.2404.12.24 232002480-720-05.12.24 04.01.2504.01.25 319601240-720-05.01.25 04.02.2504.02.25 492401240--800005.02.25 07.03.2507.03.25 Відповідно до п.4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його зворотності, строковості, платності. Спосіб надання позичальнику коштів - перерахування на рахунок споживача на картку № [NUMBER] . Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 13.08.2025 року зазначено, що 04.11.2024 року 13:42:55 успішно перераховані кошти в розмірі 8000 грн. на карту [NUMBER] , номер транзакції іРау.uа 556785410, призначення платежу видача за договором кредиту №04.11.2024-100001225. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №04.11.2024-100001225 від 04.11.2024 року вбачається, що заборгованість відповідача становить 18400 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8000 грн., процентів у розмірі 4960 грн., додаткової комісії 1440,00 грн., неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 4000 грн. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Підписавши заявку електронним підписом одноразовим ідентифікатором для підписання Е498, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідач [PERSON] добровільно погодився отримати від позивача кредитні кошти, розпоряджатись ними на власний розсуд та повернути у зазначений термін та на зазначених умовах. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаної заявки відповідачу було видано кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості виконав не в повному обсязі, а сплатив лише 3200 грн. 04.12.2024 року, що зазначено самим позивачем, в іншій частині вимоги кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 14400 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8000 грн., процентів у розмірі 4960 грн., додаткової комісії 1440 грн. Щодо стягнення з відповідача 4000 грн. неустойки суд зазначає наступне. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022. Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та діє до теперішнього часу. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню. Таким чином, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 4000 грн. неустойки, оскільки ця сума нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14400 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 8000 грн., процентів у розмірі 4960 грн., додаткової комісії 1440 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial