Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач 23.12.2025 року звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.11.2024 року між Товариством з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (надалі ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», Позивач) та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № СА/ 1244793 (далі Поліс ОСЦПВ), строком дії з 22.11.2024 р. по 21.11.2025 р. Франшиза за договором 0,00 грн. Даним Полісом ОСЦПВ було забезпечено ТЗ «NISSAN PRIMERA», д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 08.02.2025 року близько 03:15 год. у м. Одесі по вул. Житомирська, 28 сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння керував забезпеченим транспортним засобом «NISSAN PRIMERA», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався в його безпечності та скоїв зіткнення з ТЗ «TOYOTA PRIUS», д.н.з. [NUMBER] на синьому фоні (який належить Департаменту патрульної поліції), під керуванням [PERSON] , який, у свою чергу, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не дотримався безпечної дистанції. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох водіїв: - [PERSON] (далі за текстом Відповідач), що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 р. у справі № 521/2637/25, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу; - [PERSON] , що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2025 р. у справі № 521/2638/25, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Також постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 р. у справі № 521/2639/25 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до умов Договору страхування ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було здійснено виплату страхового відшкодування Департаменту патрульної поліції у розмірі: 37 927,17 грн., що підтверджується страховим актом. № 4.25.00313-1 та платіжною інструкцією № 68823372 від 05.05.2025 р. Отже, [PERSON] є відповідальним за збитки заподіяні автомобілю «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] , що належить Департаменту патрульної поліції. 10.02.2025 року до Позивача звернувся власник пошкодженого ТЗ «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] - Департамент патрульної поліції. Згідно Звіту № 0287-02-25 про оцінку транспортного засобу автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер № [NUMBER] , власник Департамент патрульної поліції від 20.02.2025 р., складеного Фізичною особою підприємцем [PERSON] (далі за текстом Звіт № 0287-02-25) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] склала 75 854,34 грн. Таким чином, зважаючи на наявність обопільної вини обох учасників ДТП, а саме [PERSON] та [PERSON] , встановлених постановами суду, до виплати потерпілій особі підлягає наступна сума: 75 854,34* / 2** = 37 927,17 гривень, де: *- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, встановлена відповідно до Звіту № 0287-02-25; **- кількість винуватців ДТП. Відповідно до Страхового акту № 4.25.00313-1 ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було погоджено суму до виплати. Вказану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжної інструкції № 68823372 від 05.05.2025 року. 11.06.2025 року Позивач звернувся до Відповідача із Заявою про виплату страхового відшкодування № 4.25.00313-ФО (за вих. № 0245/07-4.25.00313) із проханням компенсувати виплачене страховиком страхове відшкодування протягом семи днів з дати отримання даної заяви. 25.06.2025 року дану претензію було отримано Відповідачем, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (опція відстеження відправлення за трек номером) (копії заяви, доказів її надсилання та вручення додаються). ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» вжито заходів досудового врегулювання спору надіслало Відповідачу Заяву за вих. № 0245/07-4.25.00313 від 11.05.2025 року про відшкодування завданої шкоди в сумі 37 927,17 грн. 25.06.2025 року вказану вище заяву було отримано Відповідачем На дату подання позову шкоду не відшкодовано З огляду на викладене вище, позивач зазначає що Відповідач зобов`язаний був здійснити відшкодування позивачу до 03.07.2025 року (включно). Відповідач не відшкодував завдану шкоду у 7-денний строк, чим допустив прострочення грошового зобов`язання починаючи з 04.07.2025 року. Наявний факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з виплати суми страхового відшкодування, відповідно, наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь позивача суми 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення. Прострочення Відповідача з відшкодування завданої шкоди настало з 04.07.2025 р. в сумі 37 927,17 грн. Сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 04.07.2025 року по 21.12.2025 року складає 533,06 грн. Тому позивач звернувся з відповідним позовом. Ухвалою суду від 24.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивача про судовий розгляд справи було повідомлено шляхом направлення ухвали про відкриття провадження на його адресу. Відповідача про судовий розгляд справи було повідомлено шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем його проживання, які не вручені останньому та повернуті до суду 11.02.2026 року з незалежних від суду причин. Відзиву на позовну заяву від відповідача, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк, до суду не надійшло. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на те, що розгляд даної справи здійснений у спрощеному провадженні без виклику учасників, підстави для проведення заочного розгляду справи відсутні. Дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, суд встановив наступні фактичні обставини справи та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.11.2024 року між Товариством з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (надалі ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», Позивач) та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № СА/ 1244793 (далі Поліс ОСЦПВ), строком дії з 22.11.2024 р. по 21.11.2025 р. Франшиза за договором 0,00 грн. Даним Полісом ОСЦПВ було забезпечено ТЗ «NISSAN PRIMERA», д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . 08.02.2025 року близько 03:15 год. у м. Одесі по вул. Житомирська, 28 сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння керував забезпеченим транспортним засобом «NISSAN PRIMERA», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався в його безпечності та скоїв зіткнення з ТЗ «TOYOTA PRIUS», д.н.з. [NUMBER] на синьому фоні (який належить Департаменту патрульної поліції), під керуванням [PERSON] , який, у свою чергу, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не дотримався безпечної дистанції. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох водіїв: - [PERSON] (далі за текстом Відповідач), що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 р. у справі № 521/2637/25, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу; - [PERSON] , що підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2025 р. у справі № 521/2638/25, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Також постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 р. у справі № 521/2639/25 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до умов Договору страхування ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було здійснено виплату страхового відшкодування Департаменту патрульної поліції у розмірі: 37 927,17 грн., що підтверджується страховим актом. № 4.25.00313-1 та платіжною інструкцією № 68823372 від 05.05.2025 р. Отже, [PERSON] є відповідальним за збитки заподіяні автомобілю «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] , що належить Департаменту патрульної поліції. 10.02.2025 року до Позивача звернувся власник пошкодженого ТЗ «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] - Департамент патрульної поліції. Згідно Звіту № 0287-02-25 про оцінку транспортного засобу автомобіля TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер № [NUMBER] , власник Департамент патрульної поліції від 20.02.2025 р., складеного Фізичною особою підприємцем [PERSON] (далі за текстом Звіт № 0287-02-25) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «TOYOTA PRIUS», д.н.з. № [NUMBER] склала 75 854,34 грн. Таким чином, зважаючи на наявність обопільної вини обох учасників ДТП, а саме [PERSON] та [PERSON] , встановлених постановами суду, до виплати потерпілій особі підлягає наступна сума: 75 854,34* / 2** = 37 927,17 гривень, де: *- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, встановлена відповідно до Звіту № 0287-02-25; **- кількість винуватців ДТП. Відповідно до Страхового акту № 4.25.00313-1 ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було погоджено суму до виплати. Вказану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжної інструкції № 68823372 від 05.05.2025 року. 11.06.2025 року Позивач звернувся до Відповідача із Заяво про виплату страхового відшкодування № 4.25.00313-ФО (за вих. № 0245/07-4.25.00313) із проханням компенсувати виплачене страховиком страхове відшкодування протягом семи днів з дати отримання даної заяви. 25.06.2025 року дану претензію було отримано Відповідачем, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (опція відстеження відправлення за трек номером) (копії заяви, доказів її надсилання та вручення додаються). ТзДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» вжито заходів досудового врегулювання спору надіслало Відповідачу Заяву за вих. № 0245/07-4.25.00313 від 11.05.2025 року про відшкодування завданої шкоди в сумі 37 927,17 грн. 25.06.2025 року вказану вище заяву було отримано Відповідачем На дату подання позову шкоду не відшкодовано З огляду на викладене вище, позивач зазначає що Відповідач зобов`язаний був здійснити відшкодування позивачу до 03.07.2025 року (включно). Відповідач не відшкодував завдану шкоду у 7-денний строк, чим допустив прострочення грошового зобов`язання починаючи з 04.07.2025 року. Наявний факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з виплати суми страхового відшкодування, відповідно, наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь позивача суми 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення. Прострочення Відповідача з відшкодування завданої шкоди настало з 04.07.2025 р. в сумі 37 927,17 грн. Сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 04.07.2025 року по 21.12.2025 року складає 533,06 грн. Так, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 108 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. До страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. (ст. 993 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право ж регресу регулюється ч.1 ст. 1191 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18). Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відтак, до ТзДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку регресу. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 4 статті 14 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду життю, здоров`ю та/або майну декількох потерпілих осіб і страхової суми недостатньо для відшкодування шкоди таким особам у повному обсязі, страхова (регламентна) виплата здійснюється у межах страхової суми пропорційно до розміру шкоди, заподіяної кожній потерпілій особі, яка звернулася за страховою виплатою протягом 30 днів після дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, зважаючи на наявність обопільної вини обох учасників ДТП, а саме [PERSON] та [PERSON] , встановлених постановами суду, до виплати потерпілій особі підлягає сума страхового відшкодування, виходячи з наступного розрахунку вартості відновлювального ремонту: 75 854,34 / 2 = 37 927,17 гривень, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, встановлена відповідно до Звіту № 0287-02-25 та кількості винуватців ДТП 2 особи. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17). Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем умов договору страхування, а саме: виплати страхового відшкодування в загальному розмірі -37927,17 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку страхувальнику шляхом перерахування вартості запчастин та відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA PRIUS, реєстраційний номер № [NUMBER] , власник Департамент патрульної поліції, на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] як станції технічного обслуговування, яка здійснювала відновлювальний ремонт транспортного засобу. Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16 невірно вважати, що для вирахування страхового відшкодування (збитків) слід брати до уваги тільки Звіт суб`єкта оцінювання, складений згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки відповідно до абз. 10 частини 2 статті 7 цього Закону проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування саме у випадках, встановлених законом. При цьому норми вказаного Закону не передбачають обов`язковість проведення оцінки для визначення збитків та розміру відшкодування саме за результатами дорожньо-транспортної пригоди. За вказаних обставин, наявність рахунків СТО - ФОП [PERSON] та платіжної інструкції від 05.05.2025 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, в сумі 37927,17 грн. Крім цього, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (пункти 17, 18, 26, 28; № у ЄДРСР 73469624), від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (пункти 21, 22, 25, 42, 45; № у ЄДРСР 74838873), від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц (№ у ЄДРСР 82997465)). Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 11.06.2025 року Позивач направив відповідачу вимогу (претензію) щодо сплати суми відшкодування, яка вручена відповідачеві 25.06.2025 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (опція відстеження відправлення за трек номером) (копії заяви, доказів її надсилання та вручення додаються). Тому відповідач, зважаючи на частину другу статті 530 ЦК України, мав виконати зобов`язання у семиденний строк, тобто до 03.07.2025 року (включно), а з 04 липня 2025 року позивач має право на нарахування відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 455,69 грн. та 3 % річних у розмірі 455,69 грн. за вказаний у позовній заяві період з 04.07.2025 року по 21.12.2025 року. За таких обставин, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу становить 37927,17 грн., а також 455,69 грн. - інфляційні втрати та 533,06 грн. - 3 відсотки річних від простроченої суми. Також, чинним законодавством передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідач на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved