Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що відповідно до укладеного договору споживчого кредиту № 4421622 від 26.02.2024 р., відповідач отримав визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості у розмірі 20000 грн. 00 коп., яка складається з: 2000 грн. 00 коп. сума заборгованості по кредиту; 10550 грн. 00коп. сума заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором, 7450 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками нарахованими позивачем. В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суддя, дослідивши подані докази, приходить до таких висновків. Суддею об`єктивно встановлено, що 26.02.2024 р. між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. 00 коп. Згідно до п. 1.3 Договору строк кредиту становить 360 днів. Згідно п. 1.4. тип процентної ставки- фіксований. Згідно п. 1.4.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % від суми кредиту кожний день користування кредитом (а.с.24-34). Договір підписано електронним підписом позичальника - 35330 (а.с. 34). Згідно витребуваної і наданої суду інформації з АТ КБ «ПривтБанк» вбачається, що 26.02.2024 р. на банківську платіжну картку відповідача було зараховано кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. (а.с.146-147). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором споживчого кредиту № 4421622 від 26.02.2024 р.станом 23.09.2024 р., заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 13550 грн. 00 коп.: з яких 2000 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 10550 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 1000 грн. 00 коп. сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.63-67). 23.09.2024 р. між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу №23/09/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками (а.с.94-98). Відповідно до умов вищезазначеного договору факторингу, внаслідок передачі права вимоги за цим Договором, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заміняє ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у кредитних договорах, що вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 р. ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 13550 грн. 00 коп. (а.с. 59-60). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за договором № 4421622 від 26.02.2024 р.за 149 календарних днів з 24.09.2024 р. по 19.02.2025 р заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 9450 грн. 00 коп.,що складається з: 2000 грн. 00 коп. простроченого тіла кредиту, 7450 грн. 00 коп. прострочених відсотків (а.с.61-62). Водночас, позивач самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення та не включав суму штрафних санкцій в розмірі 1000 грн. 00 грн. до розміру позовних вимог. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 20000 грн. 00 коп., яка складається з: 2000 грн. 00 коп. сума заборгованості по кредиту; 10550 грн. 00коп. сума заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором, 7450 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками нарахованими позивачем. Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідач не повернув суму позики, тим самим порушив умови договору. Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»: загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. У відповідності до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»: До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 т. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо процесуального клопотання позивача про нарахування інфляції та 3% річних заст.625 ЦК України в порядку частин 10, 11 ст.265 ЦПК України на майбутнє то суд виходить з наступного. Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України(частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суддя не вбачає підстав для її задоволення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суддя приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі (а.с.126-127). Також долучено копію акту прийому передачі виконаних робіт згідно Договору від 01.08.2024 р., на суму 10000 грн.(а.с.36). Отже, складання типової позовної заяви та оформлення додатків до неї, надання усної консультації було оцінено у 10 000 грн. При цьому ціна позову становить 20000 грн. 00 коп. Суддя вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved