Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №7828427, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 5000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача, який являється боржниками ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №7828427 від 17.02.2023. Відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому станом на дату звернення до суду у нього виникла заборгованість у розмірі 16445,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн.; заборгованості за відсотками 11945,00 грн.; заборгованості за комісією 500,00 грн. Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 16445,00 грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 08.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, також витребувано докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не отримував кредитні кошти, його рахунки заблоковані, з розміром витрат на правову допомогу не погоджується. Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №7828427 в електронній формі, який разом з додатком (графіком платежів), підписано відповідачем за допомогою одноразового електронного ідентифікатора «Z32033», відправленого на номер телефону, зазначений позичальником в договорі. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5000,00 грн. Строк кредитування 105 днів з 17.02.2023 до 02.06.2023. Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством безготівково на рахунок з використанням картки № [NUMBER]. Згідно з п.п.1.5.1 за надання кредиту нараховується комісія за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту та становить 500,00 грн. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (1.5.2.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (1.5.3). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (1.6). Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит №7828427 від 17.02.2023, підписано з застосуванням електронного підпису одноразовим індикатором «Z32033», відправленого на номер телефону [NUMBER] . Згідно з платіжним дорученням №93837545 від 17.02.2023 на картку отримувача [PERSON] [NUMBER], призначення платежу «кошти згідно договору №7828427» перераховано кошти у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] . Платіж від 17.02.2023 на суму 5000,00 грн. зараховано на рахунок, що емітований до вказаної картки. Отже, доводи заперечення відповідача про те, що він кредитні кошти не отримував, спростовується вище наведеним. 27.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором №7828427 від 17.02.2023, за яким боржником є [PERSON] та до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] кредитним договором №7828427 від 17.02.2023, сума заборгованості 16445,00 грн. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення 17.02.2023 відповідачу на рахунок зараховано кошти у розмірі 5000,00 грн. Будь-яких сплат на погашення заборгованості за кредитним договором станом на 04.11.2025 позичальником не здійснювалося. Заборгованість відповідача згідно з розрахунком позивача становить 16445,00 грн., з яких: 4000,00 грн. тіло кредиту; 11945,00 грн. відсотки; 500,00 грн. комісія. 04.11.2025 відповідачу [PERSON] позивачем було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, проте заборгованість не погашена. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 207 ЦК України визначено. що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В процесі розгляду справи встановлено, що фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 16445,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 11945,00 грн.; заборгованість за комісією - 500,00 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, контррозрахунок не надав. Оскільки судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; копію акту №Д/9163 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025; копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС №1408806 від 20.10.2025; копію детального опису наданих послуг від 12.11.2025 до акту №Д/9163 від 12.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до якого загальна вартість послуг, наданих позивачу становить 8000,00 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23.01.2014 у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи незначну складність справи, предмет спору, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу, а також заперечень відповідача, суд доходить висновку, що з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжним документом. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved