Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 28 066,76 гривень заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 10 листопада 2021 року. Вимоги обґрунтовано тим, що 10 листопада 2021 року між Банком та [PERSON] підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі цієї анкети-заяви Банк відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] , на який встановив кредитний ліміт на суму 15 000,00 грн, що вказана в довідці про розмір встановленого кредитного ліміту. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із ти, що анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Відкривши поточний рахунок та встановивши на нього кредитний ліміт, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач умов Договору не дотримав, повернення кредиту у визначені строки та розмірі згідно тарифів не здійснював, через що перед Банком має заборгованість за тілом кредиту в сумі 28066,76 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05 листопада 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали суду та примірником позову без вручення, ухвалою від 02 грудня 2025 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі, шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 10 листопада 2021 року Банк та [PERSON] підписали анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в Банку при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами складає договір про надання банківських послуг. Відповідач просив відкрити на своє ім`я рахунок та встановити на нього кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У пункті 2 вказаної анкети-заяви зазначено, що пільговий період користування кредитом становить 62 календарні дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. До анкети-заяви Банк долучив копію паспорта відповідача, а також копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank». Згідно із довідкою Банку від 08.08.2025 розмір встановленого відповідачу на поточний рахунок кредитного ліміту становить 15 000,00 грн. Відповідно до розрахунку Банку заборгованість відповідача за указаним кредитним договором станом на 06.08.2025 складає 28066,76 гривень тіла кредиту. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ч.1 ст.207 ЦК України). Укладення між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] кредитного договору підтверджується доданою до позову копією анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 10.11.2021. Після підписання цього договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання відкрити відповідачу рахунок та надати в користування кредитні кошти, а у відповідача - оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжною карткою згідно з тарифами Банку та повернути кредитні кошти зі сплатою відповідних процентів за їх користування. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, проте виниклої заборгованості належним чином не погашав. Використання відповідачем кредитних коштів свідчить про існування між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договірних зобов`язань в рамках банківської послуги «monobank». Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача перед Банком станом на 06.08.2025 утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 28066,76 гривень. Розрахунок заборгованості об`єктивно узгоджується із визначеними в анкеті-заяві умовами кредитування, у тому числі щодо процентної ставки 3,1 % в місяць, що становить 37,2% річних. Жодних заперечень щодо не укладення кредитного договору, не отримання платіжної картки чи неправильного розміру заборгованості за кредитом відповідач суду не подав. У зв`язку із цим, у суду відсутні підстави не приймати до уваги надані Банком докази або ставити їх під сумнів на предмет достовірності. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тим самим порушив його умови, у зв`язку із чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 28066,76 гривень, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved