Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

01 вересня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 31 510,80 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 707168616 на суму 9 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. У подальшому право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на підставі договорів факторингу, укладених між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» від 28 листопада 2018 року (з додатковими угодами), між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» від 30 жовтня 2023 року, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» від 08 липня 2025 року. Оскільки до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 31 510,80 грн, яку відповідач добровільно не погашає, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути зазначену суму заборгованості за кредитним договором, сплачену суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 7 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року справу передано за територіальною підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; за клопотанням сторони позивача витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. У позовній заяві директор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляков О.В. просив провести розгляд даної справи без участі представника товариства, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд проводить заочний розгляд справи в порядку, передбаченому гл. 11 розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 21 листопада 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 707168616 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9 000,00 грн. Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 707168616 від 21 листопада 2021 року визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», [PERSON] підписав договір одноразовим ідентифікатором MNV92F9P. За платіжним дорученням № 52618283-74f2-4428-8723-db769b4558ba 21 листопада 2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 9 000,00 грн. За інформацією АТ «ОЩАДБАНК», отриманою судом 14 січня 2026 року за ухвалою від 15 грудня 2025 року, на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAH), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , на яку за період з 21 листопада 2021 року по 26 листопада 2021 року було зараховано кошти в сумі 9 000,00 грн. Фінансовим номером [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) визначено номер телефону [NUMBER] . 28 листопада 2018 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (з додатками - датковими угодами), у відповідності до умов якого відступлено право грошової вимоги і ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25 січня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року в сумі 23 733,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 9 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 14 733,00 грн. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 30/1023-01, з додатками, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2023 до договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року в сумі 31 510,80 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 9 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 22 510,80 грн. 08 липня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, з додатками, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 08 липня 2025 до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08 липня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року в сумі 31 510,80 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 9 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 22 510,80 грн. Водночас згідно з розрахунком, наданим первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», [PERSON] заборгував кошти за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року в сумі 23 733,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 14 733,00 грн. Із наданого розрахунку заборгованості другого кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вбачається, що [PERSON] заборгував кошти за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року в сумі 31 510,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 22 510,80 грн. Окрім того, із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 707168616 від 21 листопада 2021 року, наданим позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», вбачається, що [PERSON] станом на 31 липня 2025 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 31 510,80,13 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9 000,00 грн, заборгованість за процентами - 22 510,80 грн. Таким чином, кредитний договір між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором і у відповідача існують зобов`язання за цим договором. Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за договорами факторингу перейшло право вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» щодо погашення наявної у [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії № 707168616 від 21 листопада 2021 року. Пунктом 5.2 договору кредитної лінії № 707168616 від 21 листопада 2021 року, укладеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з [PERSON] , передбачено, що зобов`язання, що виникли під час договору, діють до повного їх виконання. Позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником [PERSON] , наявність заборгованості та відступлення права грошової вимоги кредиторам за договорами факторингу. Відповідач не надав заперечення та не спростовував факт укладення оспорюваного договору та отримання коштів, які в ньому зазначені. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості, а тому суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 7 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження адвокатських повноважень та понесених витрат ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» надало копії таких документів: договору правничої допомоги 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року; додаткової угоди № 25770574331 від 09 липня 2025 року до договору правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року; акту прийому-передачі наданих послуг; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст.141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на характер правовідносин у цій справі, яка є малозначною, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 3 000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved