Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви У грудні 2025 ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 4 500 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 23.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 3 000 грн зі сплатою 0,9% в день та строком користування кредитним коштами 98 днів, тобто до 28.06.2025. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 4 500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 644 грн 67 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 1 666 грн; комісії за надання кредиту в розмірі 189 грн 35 коп., яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечив щодо задоволення позову (а.с. 98). У заяві від 22.01.2026 відповідач зазначив, позовні вимоги не визнає, кредит погасив частково. Зазначив, що він уклав договір із ТОВ «Юридичний центр захисту боржників», згідно умов якого товариство надає юридичні послуги представництва його інтересів в Господарському суді щодо неплатоспроможності фізичної особи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 23.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 3 000 грн зі сплатою 0,9% в день та строком користування кредитним коштами 98 днів, тобто до 28.06.2025 (а.с. 7). Цього ж дня ТОВ «ФК «Майбіз» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 3 000 грн (а.с. 36). 14.10.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 15). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 4 500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 644 грн 67 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 1 666 грн; комісії за надання кредиту в розмірі 189 грн 35 коп., яку позивач просить стягнути на його користь (а.с. 13). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов договору та в межах строку кредитування. Крім того, п. 9 кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 900 грн (а.с. 7 зворот). При цьому, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19). Позивачем надані належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Є необґрунтованими доводи відповідача, як на підставу відмови в позові, про те, що 08.05.2025 він уклав договір із ТОВ «Юридичний центр захисту боржників», відповідно до умов якого товариство надає юридичні послуги забезпечення представництва відповідача в господарському суді про неплатоспроможність фізичної особи, а також здійснення інших дій в інших установах, передбачених законодавством України з процедур банкрутства. Так, згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, за умов, визначених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Відповідачем не надано копії ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі про визнання фізичної особи [PERSON] - неплатоспроможним. Наявність самого по собі договору юридичного обслуговування за програмою банкрутство, укладеного 08.05.2025 між відповідачем та ТОВ «Юридичний центр захисту боржників» не може слугувати підставою як для зупинення провадження у справі, так і відмови в позові, за відсутності відповідної ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі про визнання фізичної особи [PERSON] - неплатоспроможним. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2 500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому останній звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved