Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 25.12.2025 на виконання вимог ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 02.12.2025, справа №278/5945/25 надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області в порядку територіальної підсудності. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 28.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №6843246 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, та інші платежі передбачені кредитним договором. Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 27.12.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №87-МЛ. За умовами вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №6843246 в розмірі 20329,00 грн. З вказаних підстав, позивач, як правонаступник кредитора просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6843246 в розмірі 20329,00 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.12.2025 справа передана на розгляд судді Збаражському О.М. 26.12.2025 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської відкрито провадження у справі №278/5945/25. Розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначений на 10.02.2026. 10.02.2026 позивач свого представника в судове засідання не направив, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. Згідно клопотання представника позивача Усенка М.І. зазначеного в позовній заяві, останній просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] не прибув в судове засідання, про розгляд справи повідомлялась встановленим порядком (а.с.47). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В судовому засіданні 10.02.2026, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд склав вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 28.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №6843246, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00грн., строком на 105 днів, і складається із пільгового та поточного періодів (а.с.10-15). Відповідно до п. 1.3.1., 1.3.2. договору, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.09.2022. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.12.2022. Відповідно до 1.5.2. проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1500,00грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 13500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. договору). За надання кредиту встановлена комісія в розмірі 950,00грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору). Згідно п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно із п. 6.1. договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначена до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с.15 зворот). Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту №6843246 (а.с.16). Анкета-заява на кредит №6843246 від 28.08.2022 містить відомості щодо погодження суми кредиту та інших істотних умов кредитного договору (а.с.17-18). Відповідно до платіжного доручення №81434622 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] 5000,00грн., призначення платежу: кошти згідно договору №6843246 (а.с.13 зворот). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, а також виписки із особового рахунка за кредитним договором №6843246, заборгованість за договором про споживчий кредит становить 20329,00 грн., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4800,00грн., прострочених відсотків в розмірі 14579,00грн. та заборгованості за комісією в розмірі 950,00грн. (а.с. 19,20). 27.12.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимог №87-МЛ, відповідно до умов якого та у відповідності до ст.512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №6843246 від 28.08.2022 (а.с.20-28). Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20329,00грн.та складається із залишку по тілу кредиту в розмірі 4800,00грн., залишку по відсотках в розмірі 14579,00грн. та залишку по комісії в розмірі 950,00грн. (а.с.29). На виконання вимог договору відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 позивач перерахував на рахунок ТОВ «Мілоан» плату за договором, що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) від 27.12.2022 (а.с.28 зворот). IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). V. ВИСНОВОК СУДУ Судом встановлено, що 28.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №6843246, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00грн. строком на 105 днів зі сплатою відсотків за ставкою 2,00 % (у пільговий період) та у розмірі 3,00% (у поточний період) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені кредитним договором. Договір укладено в електронній формі, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором F57744. Таким чином, відповідач, підписавши аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора договір про споживчий кредит №6843246 фактично погодився на запропоновані позивачем умови кредитного договору. На виконання вимог договору Товариство перераховано грошові кошти у сумі 5000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №81434622 від 28.08.2022 про перерахунок коштів згідно договору №6843246. Крім цього, суд звертає увагу на те, що умови договору №6843246 є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Також суд дійшов висновку, що позивач довів належними доказами, що відбулась заміна первісного кредитора, до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан» на підставі договору про відступлення прав вимоги №87-МЛ. Таким чином, позивач як правонаступник первісного кредитора набув право вимоги від відповідача [PERSON] виконання умов договору про споживчий кредит №6843246 від 28.08.2022 та сплати заборгованості. Дослідивши надані позивачем виписку з особового рахунка за кредитним договором №6843246 та відомість про щоденні нарахування та погашення, вбачається, що відповідач має заборгованість перед первісним кредитором у розмірі 20329,00 грн., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4800,00грн., прострочених відсотків в розмірі 14579,00грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне. 10.06.2017року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Водночас, п.1.5.1. договору про споживчий кредит №6843246 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту, а також позивачем не надано доказів їх надання відповідачу [PERSON] . З вказаних підстав, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення комісії за надання кредиту. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту та прострочених відсотків, відмовляючи у стягненні комісії за надання кредиту в розмірі 950,00грн. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг №Д/3322 від 20.08.2025, детальний опис наданих послуг до акту №Д/3322 від 20.08.2025 за договором про надання правової допомоги, ордер на надання правничої допомоги в судах загальної юрисдикції. Відтак, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 8000,00грн. є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому суд вважає співмірною витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. З врахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволені на 95%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані витратами на правничу допомогу у розмірі 1900,00грн. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2301,28 грн.

Outcome: partial