Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за кредитними договорами. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що 21.01.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] укладено Договір № 168322 на суму 9334,0 грн. 16.04.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 15 899,34 грн, яка складається з: 9 334,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 5 464,34 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501,00 грн - заборгованість по комісії; 600,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 03.07.2025 - 01.11.2025. Просить суд стягнути вказану заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суду від 30.12.2025 справу призначено до спрощеного позовного провадження. 27.01.2026 від відповідача надійшли письмові пояснення у справі, в яких просить задовольнити позовні вимоги частково, виключно в межах фактично отриманого тіла кредиту у розмірі 7000,50 грн.; відмовити у стягненні відсотків, штрафних санкцій, пені та інших додаткових нарахувань; не покладати на нього обов`язок зі сплати судового збору з огляду на його статус учасника бойових дій. У разі якщо суд вважатиме можливим - просить розглянути справу з урахуванням викладених письмових пояснень та наданих доказів без його особистої участі. Вказує на те, що він проходить військову службу та має статус учасника бойових дій, що підтверджується доданими до заяви документами. Факт отримання кредитних коштів не заперечує, у зв`язку з чим визнає позовні вимоги частково - виключно в межах тіла кредиту. Разом з тим звертає увагу суду, що відповідно до умов кредитного договору фактичне перерахування коштів на його рахунок становило 7000,50 грн, тоді як сума 2333,50 грн була утримана кредитодавцем одразу як комісія та не передавалася йому у користування, що прямо передбачено умовами договору та підтверджується доданими доказами. Таким чином, реальний розмір отриманих ним кредитних коштів становить саме 7000,50 грн, а не 9334,00 грн, зазначені позивачем як загальна сума кредиту. Водночас заперечує проти стягнення відсотків, штрафних санкцій, пені та інших нарахувань, оскільки їх нарахування суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, з урахуванням його статусу учасника бойових дій, просить суд застосувати положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» та звільнити його від сплати судового збору, не покладаючи відповідні судові витрати на відповідача. 29.01.2026 від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 168322 від 21.01.2025 у розмірі 9 334,00 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідача. Зазначає, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості створений та підписаний ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС". Наступними Факторами - жодних нарахувань не здійснювалось. З наданого алгоритму укладення кредитного договору, що міститься в матеріалах справи вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Таким чином, заповненням заяви на отримання кредиту Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України (п.5.2. Кредитного Договору). Проте, відповідач до цього дня кредитні кошти у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до Кредитного договору, Сума (загальний розмір) кредиту становить 9334.00 грн. (дев`ять тисяч триста тридцять чотири грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 7000.50 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2333.50 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.( п.2.2.1.) Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/ або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. (п. 2.3) 03.02.2026 від відповідача надійшла заява, в якій просить врахувати його готовність до мирного врегулювання шляхом сплати тіла кредиту у розмірі 9334,50 грн.; звільнити його від сплати судового збору або, у разі відсутності підстав для повного звільнення, розподілити судовий збір між сторонами порівну; відмовити у стягненні з нього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн як необґрунтованих та неспівмірних. 09.02.2026 від представника позивача Хлопкової М.С. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 168322 від 21.01.2025 у розмірі 9 334,00 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У прохальній частині позову просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. У поданих поясненнях просив розгляд справи провести без його участі, з урахуванням поданих заперечень на позов. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] укладено Договір № 168322 на суму 9334,0 грн. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування Позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів Кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, Позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом b4e61afd, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов Кредитного договору, 21.01.2025 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] -ХХХХ-4457 відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів. При укладенні Кредитного договору між Первісним кредитором та відповідачем узгоджені розмір кредиту, грошова одиниця, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення електронного Кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, відповідач під час укладення Кредитного договору ознайомився з його текстом та змістом, зокрема з графіком щомісячних платежів за кредитним договором та паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення або зміни викладення умов Кредитного договору відповідачем не висловлювалося, а також він погодився, що зміст Кредитного договору не порушує його законних прав та інтересів, що підтверджується його електронним підписом. Нарахування відсотків за Кредитним договором здійснювалося виключно Первісним кредитором. Підготовлений ним розрахунок заборгованості долучено до позовної заяви. Сума заборгованості, право вимоги щодо якої було відступлено позивачу, відображена у Реєстрі прав вимоги № 4 від 03.07.2025, що додається до матеріалів справи. Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Змістом ст. 1046, 1049 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо електронної природи Договору Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, згідно з якою вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована або прямою нормою закону (нікчемний правочин), або рішенням суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі електронну комерцію» послуги» та «Про електронну комерцію» різниця між одноразовим ідентифікатором та електронним цифровим підписом полягає в способі ідентифікації підписувача та ступені захисту такого підпису. Тобто, юридично вони мають однакову силу. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Електронні документи відповідають вимогам статей 7 та 9 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та мають юридичну силу, підтверджену одноразовими ідентифікаторами, згідно із Законом України "Про електронну комерцію". Позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обгрунтованим та доведеними вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі отриманого кредиту в сумі 9334 грн. Що стосується вимог позивача в частині стягнення процентів, то суд виходить з такого. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 20.01.2025, виданого Кадровим центром Сухопутних військ Збройних Сил України [PERSON] пред`явник посвідчення має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно довідки № 55 від 13.01.2026 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Суд вважає за необхідне застосувати правовідносини, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стосовно відповідача [PERSON] . Зокрема, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 15.12.2020), - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, їх застосування жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом)». Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Окремо слід відмітити, що положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь - яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Частиною 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні ЗУ "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і також є особливим періодом. Таким чином, з огляду на те, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, він має право на визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за кредитним договором № 168322 від 21.01.2025 у розмірі 5 464,34 грн., укладеним між ТОВ «Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС» і [PERSON] суперечить п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За таких обставин, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по вказаному кредитному договору у розмірі 9334,00 грн. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 501,00 грн - заборгованість по комісії; 600,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) задоволенню не підлягають. Згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.04.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, що підтверджується також Витягом з Додатку № 1 до Договору факторингу від 03.07.2025 - Реєстр прав вимог № 4. За таких обставин, суд вважає доведеним перехід права грошової вимоги до позивача. Щодо посилань відповідача про звільнення його від сплати судового збору та витрат на правничу допомогу позивача, суд зазначає таке. У п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вказується, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Остання частина статті має відсильний характер і не містить вичерпного переліку таких відносин, а отже, предмет та підстави позову мають враховуватися судом. Враховуючи характер спору, суд вважає, що в даному випадку судові витрати підлягають сплаті в загальному порядку. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 477 грн. 89 коп. (2422,4 грн. * 9334 грн. / 15299,34 грн.) Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», копію Протоколу погодження вартості послуг, копію Додаткової угоди № 25770894096 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, копію Акту прийому - передачі наданих послуг від 25.11.2025 на загальну суму 7 000 грн. За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: approved