Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 28.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 27.05.2024-100002971, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000 грн., строком на 112 днів, із сплатою процентної ставки у розмірі 1,5 % з один день користування кредитом протягом первинного періоду, комісії в розмірі 10% від суми кредиту в розмірі 1500 грн., неустойки в розмірі 150 грн. Кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товару, на умовах його строковості, платності та поворотності. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредит позичальнику в розмірі 15000 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 48975 грн., яка складається з: 15000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 24975 грн. відсотки, 1500 грн. комісія, 7500 грн. неустойка. [PERSON] електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення договору (оферти). Заявку на отримання кредиту підтверджено укладання договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 15000 грн. та акцептовано умови договору. Посилається на норми ЦК України, Закон України «Про електронні довірчі послуги», Закон України «Про електрону комерцію». Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №27.05.2024-100002971 від 28.05.2024 року в розмірі 48975 грн., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., справу розглядати без участі їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно анкети та додатку до анкети позичальника, пропозиції про укладання кредитного договору (оферта), заявки, паспорту споживчого кредиту, підтвердження кредитного договору №27.05.2024-100002971 від 28.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» надала [PERSON] кредит в розмірі 15000 грн. безготівковим шляхом строком на 112 днів, із сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, комісії в розмірі 1500 грн., неустойки в розмірі 150 грн. за кожен день невиконання зобов`язання. Позичальник отримав кредит в розмірі 15000 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів 28.05.2024 року на номер платіжної картки, зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені договором та додатками до нього. На підтвердження укладення договору №27.05.2024-100002971 від 28.05.2024 року позивачем надано послідовність укладення даного договору, з якої слідує, що 27.05.2024 року відповідачем введено дані по заяві, створено пропозиція про укладання кредитного договору (оферта), заявка, підтвердження кредитного договору, які позичальником підписано одноразовим ідентифікатором, який йому направлено товариством та підтверджено прийняття оферти, підписання та укладання договору. Відповідно до ст.205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Таким чином, між відповідачем та кредитором укладений кредитний договір, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, з умовами якого відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки. Відповідно до ст.623 ЦК України, боржник який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку заборгованості наведеної позивачем, відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором виконувалися не належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі в розмірі 48975 грн., яка складається з: 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 24975 грн. заборгованість за відсотками, 1500 грн. комісія, 7500 грн. неустойка. На думку суду наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим з наступних підстав. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків в розмірі 1,5 % за кожен день протягом строку кредиту за кредитом з розрахунку суми кредиту 15000 грн., кредит укладений на 112 днів, тобто з 28.05.2024 року до 16.09.2024 року. Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 28.05.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір про надання кредиту укладено між сторонами 28.05.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умови договору щодо встановлення процентної ставки 1,5 з огляду на положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. З урахуванням викладеного, заборгованість за процентами за укладеним між сторонами договором слід розраховувати виходячи із встановленої частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% за період з 28.05.2024 року по 16.09.2024, з урахуванням строку дії договору (112 днів), з суми тіла кредиту 15000 грн., що дорівнює 16800 грн. (15000/100х112). Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. В зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з позичальника неустойки в розмірі 7500 грн. нарахованої кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів задоволенню не підлягають. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 33300 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16800 заборгованість за процентами, 1500 грн. комісія. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволеної суми позову в розмірі 33300 грн., сплаченого судового збору в розмірі 1647 грн. 08 коп., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2003 грн. 30 коп. (33300 х 2422,40: 48975 грн.). Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial