Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

27 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № L1815353 у розмірі 29 624,79 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 лютого 2019 року за № L1815353 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та [PERSON] у відповідності до ст. 12 «Про електронну комерцію» було укладено кредитний договір. ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» виконало умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, а позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 22 636,00 грн і складається з: 10 600,00 грн заборгованості з тіла кредиту, 1 436,00 грн заборгованості по відсоткам, а також інших заборгованостей (комісія та пеня) в розмірі 10 600,00 грн. 01 липня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 01072019, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії № L1815353. Таким чином, всупереч умовам кредитного договору Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів і комісії, внаслідок чого має заборгованість перед ТОВ«ВІН ФІНАНС». Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд поновити строк позовної давності та стягнути заборгованість у заявленому розмірі. (а.с. 2-9) 24 грудня 2025 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області відповідно до ухвали судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року про передачу для розгляду за підсудністю отримано матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 33, 36) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначене судове засідання, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО». (а.с. 40-42) 12 січня 2026 року судом отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] адвокат Плахтій О.В. просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредитної лінії № L1815353 від 19 лютого 2019 року у розмірі 29 624,79 грн в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено набуття права вимоги до відповідача [PERSON] , так як з наданого Договору відступлення прав вимоги № 01072019, укладеного 01 липня 21019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та документа з назвою «Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01.07.2019» сформованого у невизначену календарну дату не вбачається набуття права вимоги до відповідача. Крім того зазначає, що документ з назвою «Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01.07.2019», сформований без дотримання «Форми реєстру Боржників», що наведена в Додатку № 1 до зазначеного договору. Одностороннє формування позивачем у невизначену календарну дату Витягу з реєстру боржників після спливу невизначеного числа років від 01.07.2019 - дати укладення Договору відступлення, та від 17.10.2019 року - дати, не пізніше якої Кредитор і Новий Кредитор повинні були підписати в паперовій формі підготовлений Кредитором Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку № 1. Отже, відсутність на Витягу підпису І.О. Веселого - директора ТОВ «Фінансова компанія «Дінера», невідповідність Витягу «Формі реєстру Боржників», передбаченої Додатком № 1, дає підстави для сумніву з приводу його достовірності. Також, просить суд звернути увагу на те, що позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29 624,79 грн, втім, з наданого суду документу з назвою «Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01.07.2019» вбачається, що Новому кредитору передані права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 22 636,00 грн. Тобто, Новому кредитору не передавалось право вимоги до відповідача [PERSON] суми збитків з урахуванням 3% річних у розмірі 2 039,10 грн, яку позивач у тексті позову неодноразово визначає як штрафну санкцію, та суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 4 949,69 грн. З огляду на викладене, вважає, що документ з назвою «Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01.07.2019» не є належним доказом по справи та просить виключити його з числа доказів. Крім того зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів укладення в електронній формі 19 лютого 2019 року між первісним кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» і позичальником [PERSON] , письмового Договору кредитної лінії № L1815353, шляхом накладення його сторонами електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Надані суду документи у якості складових частин Договору кредитної лінії № АG5637138 від 19 лютого 2019 року не містять доказів підписання їх сторонами з використанням, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність, відсутність юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України), отже, вважає, що Договір кредитної лінії № АG5637138 від 19 лютого 2019 року є неукладеним, адже він не підписаний ні з боку кредитодавця, ні з боку позичальника в електронній формі. Звертає увагу суду, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних доказів переказу кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», на рахунок позичальника [PERSON] кредиту в розмірі 10 600,00 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» чи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», чи ТОВ «ВІН ФІНАНС» повідомляли відповідача про перехід прав вимоги до Нового кредитора на підставі Договору відступлення прав вимоги № 01072019, укладеного 01 липня 2019 року, отже, докази прострочення виконання грошового зобов`язання саме на користь позивача відсутні. Вважає, що з огляду на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю виконаної роботи, непропорційність розміру витрат до предмета спору, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу вартістю 5 000,00 грн не підлягають задоволенню в повному обсязі.(а.с. 52-56, 58-82) У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, інших клопотань, пояснень чи заперечень на адресу суду не надходило. (зворотна сторона а.с. 8) Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Плахтій О.В. у судове засідання не з`явилися, представником скеровано до суду заяву про проведення судового засідання без участі відповідача та її представника, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву підтримала. (а.с. 86-87) Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с. 46) Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25 липня 2024 року № 1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС». (а.с. 30) На підтвердження викладених у позові обставин щодо укладення 19 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та [PERSON] договору за № L1815353 у відповідності до ст. 12 «Про електронну комерцію» позивачем надано суду Загальні умови договору кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Спеціальні умови для короткострокового кредиту за договором кредитної лінії № AG5637138 від 18 лютого 2019 року з додатковими угодами від 21 лютого 2019 року, від 22 лютого 2019 року, довідку про ідентифікацію [PERSON] як позичальника, що підписана представником ТОВ «ФК «ДІНЕРО» за довіреністю, проте довіреність на зазначену особу-підписанта суду не надано, ані Договір, ані Паспорт споживчого кредиту, ані Додаткові угоди не містять підписи сторін, у тому числі електронні підписи одноразовими ідентифікаторами. Інші докази, які б підтверджували укладення договору про відкриття кредитної лінії матеріали справи не містять. (а.с. 20, 25-28) Згідно Загальних умов договору кредитної лінії та умов додаткових угод короткостроковий кредит надається з терміном оплати від 7 (семи) днів до 30 (тридцяти) днів з потенційним лімітом кредитної лінії 20 000,00 грн, наданою сумою кредиту 10 600,00 грн, загальна вартість кредиту 12 536,00 грн, реальна річна відсоткова ставка 241,07 %, дата повного погашення 28 березня 2019 року, штраф, якщо є 50 %. У довідці про ідентифікацію зазначено строк кредитування 30 днів, у додаткових угодах зазначені лише дати повного погашення. Відповідно до виписки з рахунку станом на 15 липня 2019 року, складеної представником ТОВ «ДІНЕРО», за договором кредитної лінії № L1815353 від 19 лютого 2019 року рахується заборгованість у розмірі 22 636,00 грн, яка складається з: 10 600,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 436,00 грн заборгованості по процентам, 5 300,00 грн заборгованості по штрафам/пені, 5 300,00 грн заборгованості за комісією. (а.с. 13) Аналізуючи надані позивачем докази, суд позбавлений можливості встановити факт укладення кредитного договору між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та відповідачем, істотні умови договору, факт перерахування коштів позичальнику, а також і перевірити правильність розрахунку заборгованості. Згідно з п. 6.5, п. 6.5.1 Загальних положень Договору кредитної лінії, позичальник погоджується, що кредитодавець має право на уступку прав, претензій та/або зобов`язань, що виникають з цього договору, будь-яким третім особам. За договором відступлення права вимоги № 01072019 від 01 липня 2019 року, укладеним між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», до останнього переходить право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрах боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). (а.с. 16-18) У витязі з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 01072019 від 01 липня 2019 року зазначено боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору - L1815353, дата укладення 19 лютого 2019 року, всього заборгованості 22 636,00 грн, заборгованість по тілу кредиту - 10 600,00 грн, заборгованість по процентам 1 436,00 грн, заборгованість по штрафам, комісіям 10 600,00 грн, водночас витяг не містить ознак його підпису, що не дає суду можливість встановити достовірність такого доказу. Загальна сума заборгованості, пред`явлена позивачем до стягнення, складає 29 624,79 грн та включає в себе: суму боргу 22 636,00, право вимоги якої отримано за договором відступлення права вимоги, нараховані позивачем 3% річних 2039,10 грн, суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 4 949,69 грн. З досліджених судом матеріалів справи, вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, який укладався в електронній формі з первісним кредитором в інформаційно-телекомунікаційній системі останнього. Позивач доводив, що первісний кредитор за кредитним договором надав відповідачу 10 600,00 грн шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 червня 2021 у справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) у майбутньому, а не про їх фактичне виконання, тоді як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Форми документів на переказ установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. «Виписка з рахунку», надана позивачем, не є випискою по банківському рахунку відповідача чи первісного кредитора, з якої можливо встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок відповідача. Вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором, і не відповідає вимогам до первинного документа відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». У виписці не зазначено номерів рахунків (зокрема, рахунків відповідача та первісного кредитора), відсутні відомості про господарські операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Паспорти споживчого кредиту, надані позивачем, є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, але не підтверджують укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не фіксується воля сторін договору та його зміст (постанова Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20). Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані про відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором. До позовної заяви не долучено первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «ДІНЕРО» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на рахунок відповідача, а також не доведено факт користування відповідачем такими коштами. Інших доказів на підтвердження обставини отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора позивач не надав. Надані позивачем до суду докази не підтверджують факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, виконання зобов`язання первісного кредитора із перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, а отже не доведена підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути позивачу такі кошти та сплатити відсотки за користування ними та нараховані штрафні санкції. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, позивачем не підтверджено факт укладення кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та відповідачем, оскільки договір не містить підпису позичальника, та не підтверджено факт перерахування коштів позичальнику первісним кредитором на виконання умов кредитного договору, а відповідно виникнення відповідних зобов`язань у відповідача. Такі докази не були надані ні при поданні позову, ні під час розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом належним чином. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю обставин позову належними та допустимими доказами. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судовий збір слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного

Outcome: dismissed