Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

09.06.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", представником якого є Чехун Юлія Віталіївна, звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.03.2024, укладено Кредитний договір (оферти) №15.03.2024-100003135. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.03.2024, строком на 62 днів. Відповідно до заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024, Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту - 15/03/2024; Сума Кредиту: 6000 гривень; Строк, на який надається Кредит - 62 днів з дати його надання.; Дата повернення (виплати) кредиту - 15/05/2024; Первинний період користування Кредитом - 31 днів з дня його надання (надалі "первинний період"). Кредитний договір (оферти) №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 було продовжено 18.04.2024 шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024, відповідно умов якого: Сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення Позичальника продовжити строк, на який надається Кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного Додаткового Договору викласти норми, встановлюючі строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції:- Строк, на який надається Кредит 97 днів з дати його надання.- Дата повернення (виплати) кредиту - 19.06.2024.- Первинний період користування Кредитом - 31 днів з дня його надання та 31 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається Кредит. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності , розуміє та зобов`язується їх виконувати. Пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Даний пункт виключено відповідно до Закону України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п.4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-8985. Відповідно до Договору від 15.03.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 гривень, [PERSON] 15.03.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 6000 гривень. [PERSON] 15.03.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 гривень, а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного Договору №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 19.06.2024, утворилась заборгованість у розмірі 17370 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 гривень, по процентам в розмірі 8370 гривень, неустойки в розмірі 3000 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищенаведені обставини просили стягнути з [PERSON] , на їхню користь заборгованість за Кредитним договором №№15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 у розмірі 17370 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 29.07.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями прийняти до свого провадження цивільну справу №305/1871/25, провадження по справі №2/305/624/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,в особі представника Чехун Юлії Віталіївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , був належним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 29.07.2025, оскільки копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії позову та долучені до нього документи, направлялися за місцем реєстрації відповідача однак конверти з рекомендованими повідомленнями були повернуті до суду з відміткою уповноваженої особи Укрпошти від 15.09.2025, 27.11.2025, 14.01.2026, "адресат відсутній за вказаною адресою". Також, відповідно до роздруківки трекінгу відправлень Укрпошти від 09.02.2026, вбачається, що повернення вручено одержувачу "одержувач відсутній за вказаною адресою". Окрім цього, з огляду на відсутність відомостей про інше місце перебування [PERSON] , Рахівський районний суд 08.10.2025, 10.11.2025, 07.01.2026 розміщував оголошення на офіційному сайті судової влади, що є також належним повідомленням відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, однак відзиву на день судового розгляду справи відповідач не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом належними доказами встановлено, що 15.03.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 15.03.2024, укладено Кредитний договір (оферти) №15.03.2024-100003135, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором K955, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), заявою позичальника, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцептом), підтвердженням укладення кредитного договору та пропозицією про укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 15/03/2024; сума Кредиту: 6000 гривень; Строк, на який надається Кредит - 62 днів з дати його надання.; дата повернення (виплати) кредиту - 15/05/2024; первинний період користування Кредитом - 31 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. З матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір (оферти) №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 було продовжено 18.04.2024 шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024, відповідно умов якого: сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається Кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного Додаткового Договору викласти норми, встановлюючі строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції: строк, на який надається Кредит 97 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 19.06.2024. Первинний період користування Кредитом - 31 днів з дня його надання та 31 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається Кредит. Підписанням договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності , розуміє та зобов`язується їх виконувати. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-8985. Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Видача відповідачу кредитних коштів в сумі 6000 гривень на рахунок, підтверджується LIQPAY квитанцією ID платежу 2437906570, відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку [NUMBER] , вказану відповідачем у заявці, за договором №№15.03.2024-100003135, що є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця «Споживчий центр». Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №, №15.03.2024-100003135 від 15.03.2024, заборгованість становить 17370 гривень, що складається з: 6000 гривень основний борг; 8370 гривень - нараховані проценти, 3000 гривень неустойки. Правильність поданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не оспорювався, а відтак такий розрахунок є належним та допустимим доказом, який підтверджує заборгованість за укладеним договором. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 провадження №61-7203 св 20 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Зазначений вище договір, який укладений був з відповідачем включає всі істотні умови для відповідного виду договору та він підписаний сторонами, шляхом підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що відповідає статті 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та ст.639 ЦК України. Відповідно до ст.ст.526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України передбачають обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Враховуючи наведене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав, тобто відповідачем не виконано умови укладено кредитного договору та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, чим порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов неподано. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції в установлений законом строк. Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідач жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед позивачем не надав, суд вважає, що позов у частині стягнення 6000 гривень суми основного боргу та 8370 гривень - нарахованих процентів, підлягає до задоволення. Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє по цей час. Таким чином, стягнення неустойки за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону та позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. З огляду на викладене, суд відмовляє у стягненні 3000 гривень неустойки, оскільки в Україні з 24.02.2022 по цей час діє воєнний стан на всій території, отже відповідач звільнений від сплати неустойки за прострочення зобов`язання. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, судом задоволено позовні вимоги на 83,02% від заявлених (14422 :17370 х100). Виходячи знаведеного, враховуючи положення ст.ст.133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 гривні, суд стягує з відповідача на користь позивача 2011 гривень 08 копійок, судових витрат на оплату судового збору, що пропорційно сумі задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial