Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

28.10.2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Москаленко М.С. звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 53617-01/2025 від 25.01.2025 року у розмірі 23 419,82 грн. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.01.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір позики № 53617-01/2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 25.01.2025 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору позики, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор Y914, котрий в свою чергу боржником було 25.01.2025 о 10:32:03 год. введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору, на умовах визначених офертою. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало позичальнику у власність грошові кошти в сумі 6000,00 грн., на погоджений умовами Договору строк (120 днів), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Однак, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23 419,82 грн, з яких: 5654,00 грн. -заборгованість за основним боргом; 6055,91 грн. - заборгованість по відсотках; 11 709,91 грн. - сума заборгованості за штрафом; 0,00 грн. сума комісії за видачу кредиту. 27.05.2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», було укладено договір факторингу №27052025, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 53617-01/2025 перейшло до позивача. На підставі викладених обставин, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 01.12.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги, вказавши, що позивач не надав докази видачі грошових коштів відповідачу, також в матеріалах справи не міститься копії договору факторингу між кредитором та позивачем, у тому числі докази оплати договору факторингу, та додатків до нього, з наданих документів слідує, що договір факторингу було укладено ще до виникнення кредитних первинних правовідносин між відповідачем та первинним кредитром. Відповідач вказав про неможливість стягнення штрафу та пені у період дії в Україні воєнного стану. Відповідач вважає, що позивач неправомірно обрахував проценти після спливу визначеного договором строку кредитування . Відповідач зазначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Позивач направив відповідь на відзив, де зазначено, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання грошових коштів під час укладення та підписання договору не було висловлено. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням дог овору. Представник позивача зауважує що інформація про ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС Первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та Позичальник, як власник Особистого кабінету, в той час як ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформація не передбачена договорами факторингу, У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (ПІП, РНОКГІП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення договору від його імені, ним до суду не надано. Відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірнісгь укладеного договору. Представник позивача звертає увагу на те що відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначає, як засіб зв`язку, номер мобільного телефону [NUMBER] , за допомогою якого і здійснювалась ідентифікація та підписання договорів,, оскільки даний номер зазначено як контактний в кожному з Договорів про надання споживчого кредиту та в Договорах Позики чим підтверджується факт укладення та підписання договору саме [PERSON] . Представник позивача повідомляє, що у відповідності до умов договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч позичальником при укладанні договору. При укладенні Кредитного Договору Споживач власноручно зазначено реквізити платіжної картки N° 5168 - 74хх - хххх - 2731 на яку і було перераховано кошти. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.12.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 09.12.2025 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О. скористалась своїм правом та скерувала до суду відповідь на відзив. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 07.01.2026 було задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Дараган Ю.О. про витребування інформації від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» . 04.02.2026 АТ КБ «Приватбанк» направив суду витребовувану інформацію. Позивач в судове засідання не направив свого представника, прохальна частина позовних вимог містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду відзив на позовну заяву, заяв про розгляд справи за його відсутності, до суду не подав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 25.01.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір позики № 53617-01/2025. Згідно п. 1. договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) (надалі - комісія, комісія за видачу кредиту) та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк позики становить 120 днів (п.п. 1.2 договору). Згідно з підпунктом 1.4. договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0.90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту у сумі 600,00 грн ( що складає 10,00% від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксований.Тип комісії - одноразова комісія. Відповідно до п.п. 1.4.1 Денна процентна ставка складає 0,98 % та застосовується у межах кредитування, вказаного в п.п. 1.2. цього Договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4 договору). Згідно з п.п.2.1. - 2.3. договору, підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://suncredit.com.ua з відповідною інформацією а саме з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами Товариства документами щодо взаємодії з споживачами, примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно правових актів Національного Банку України. Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п. 8 Договору). ТОВ «Стар Файненс Груп», свої зобов`язання за Договором виконало, та 25.01.2025 перерахувало позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн, шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] хх-хххх-2731, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» номер транзакції в системі iPay.ua - 634168705. Встановлено, що 27.05.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 27052025, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 53617-01/2025, у розмірі 23 419,82 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 7841415, заборгованість за основним боргом становить 5654,00 грн, заборгованість по відсотках - 6055,91 грн, сума заборгованості за штрафом- 11 709,91, усього : 23 419,82 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за договором № 53617-01/2025 від 25.01.2025 року перейшло до позивача. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10,11Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг";Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно наданої суду АТ КБ "Приватбанк" інформації слідує, що банком на ім`я відповідача було емітовано карту № [NUMBER] , вказано номер телефону в анкетних даних відповідача та надано виписку по рахунку, з якої слідує отримання відповідачем на свій рахунок коштів 6000 грн 25.01.2025року. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, провів аналіз доказів сторони позивача, вказав на їх недостатність, неповноту, і при цьому, не надав жодних доказів в підтвердження своїх заперечень, не спростував позиції позивача. В даній справі встановлено, що за вказаним договором про надання фінансового кредиту первісним кредитором виконано умови договору, натомість відповідачем борг не повернуто в строк. Розділ 1 договору, паспорт споживчого кредиту, графік платежів до договору містять погоджену сторонами загальну вартість кредиту у розмірі 13080,00 грн, що включає в себе: 6000,00 грн - тіло кредиту, 6480,00 грн - проценти, 600,00 грн.- комісія за надання кредиту З розрахунку заборгованості за Договором 53617-01/2025 від 25.01.2025 вбачається, що відповідачем було здійснено оплату 25.01.2025 - 1000,00 грн (оплата по тілу кредиту - 346,00 грн., оплата по відсоткам - 54,00 грн., оплата по комісії - 600,00 грн.) Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованою сумою до стягнення за договором № 53617-01/2025 від 25.01.2025 - 11709,91 грн. (тіло кредиту та відсотки). Судом встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховані у межах строку кредитування. Однак, вимоги про стягнення заборгованості за штрафними санкціями не підлягають до задоволення, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24). Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася та який діє і на даний час. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафом за договором № 53617-01/2025 від 25.01.2025, у сумі 11 709,91 грн у період дії воєнного стану не відповідають вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 11 709,91. Судові витрати. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 50,00 % (11 709,91 грн. х 100 : 23 419,82 ), судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1514,00 грн. (3028,00 х 50,00 % : 100). На підставі та

Outcome: partial