Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У грудні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 9103496 від 08.03.2023 в сумі 29 050 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 08.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 9103496, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. 26.07.2023 було укладено Договір відступлення прав вимоги 101-МЛ, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 9103496, боржником за яким є [PERSON] . Згідно з розрахунком позивача відповідач має заборгованість в загальному розмірі 29 050 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 20 720 грн - заборгованість за сумою процентів, 1 330 грн - заборгованість за комісією. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано інформацію, яка містить банківську таємницю. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 9103496, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 103 дні з 08.03.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 13 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершуються 21.03.2023 (п. 1.3.1. Договору). Згідно з п. 1.3.2. Договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). В п. 1.5.1. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 1 330 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1820 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. Договору). Відповідно до п. 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 18 900 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до умов, договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора Z94087. Відповідно до копії платіжного доручення № 95267970 від 08.03.2023 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на користь [PERSON] на його кредитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 7000 грн. Згідно з листом від 26.01.2026 АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок [PERSON] № [NUMBER] 08.03.2023 було зараховано кошти в розмірі 7 000 грн. 26.07.2023 було укладено Договір відступлення прав вимоги 101-МЛ, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 9103496, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 101-МЛ від 26.07.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 050 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20 720 грн - заборгованість за процентами, 1330 грн - заборгованість за комісією. ТОВ «МІЛОАН» надано відомість про щоденні нарахування відсотків (а.с. 17). Відтак суд встановив, що в [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором № 9103496 від 26.07.2023 в сумі 29 050 грн. Норми права, які були застосовані судом Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується договору факторингу, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Мотивована оцінка і висновки суду Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наявним у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до відповідача за вищезазначеним договором, які укладені у електронній формі та умови яких позикодавцем були виконані. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та отримані кошти згідно умов договорів не повернув, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № 9103496 від 08.03.2023 в сумі 29 050 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 20 720 грн - заборгованість за сумою процентів, 1 330 грн - заборгованість за комісією, яка підтверджена розрахунками позивача, які відповідають умовам договору. Витрати на професійну правничу допомогу Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правової допомоги були надані такі документи: 1) договір № 0107 від 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет»; 2) акт № Д/10152 про надання юридичної допомоги від 12.11.2025; 3) детальний опис від 12.11.2025 наданих послуг до акту№ Д/10152 про надання юридичної допомоги від 12.11.2025. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved