Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що 21 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 21 вересня 2017, виданим Печерським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2943. 05 грудня 2018 року, під час перебування у шлюбі, [PERSON] з метою забезпечення сім`ї житлом уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» договір про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1. Факт участі підтверджується свідоцтвом № C76-0512/2018-1 від 06 листопада 2019 року про участь у ФФБ виду А у ЖК «GENESIS». У своєму позові позивач зазначає, що на момент укладення договору вона перебувала на четвертому місяці вагітності, а [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання. Як зазначає позивач, що вона з 01.05.2019 по 30.04.2022 [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не працювала, що підтверджується довідкою № 11/35-503 про отримання допомоги. Відповідно до договору № 76-0512/2018-1 [PERSON] набув майнові права на квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:69:081:0005). Станом на 06.11.2019 ним було передано в управління ТОВ «ФК «Житло-Капітал» грошові кошти у сумі 862 435,00 грн, а протягом 2019-2021 років сплачено майже повну вартість об`єкта. Крім того, позивачу стало відомо, що після укладення договору між [PERSON] та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» було змінено об`єкт фінансування, що мало бути оформлено додатковою угодою до договору, однак відповідна угода у позивача відсутня. На переконання позивача, укладений договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване нерухоме майно - квартиру. У своєму позові позивач також зазначає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а [PERSON] подано позов про розірвання шлюбу (справа №761/35815/21), що підтверджується копіями позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. У зв`язку з неможливістю досягти домовленості щодо добровільного поділу майна, позивач змушена звернутися до суду. Таким чином, майнові права на квартиру № 92 загальною площею 86,26 кв.м, належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та підлягають поділу в судовому порядку. Посилаючись на викладене вище, позивач просить: -визнати спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] майнові права на квартиру, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018; -визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя частину майнових прав на квартиру, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018; - визнати за [PERSON] право вимоги передачі їй частини квартири, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва №76-0512/2018-1 від 05.12.2018. 28.01.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2022 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» копію Договору про участь у ФФБ № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 з усіма додатками та додатковими угодами до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та [PERSON] ; документи на підтвердження виконання [PERSON] умов Договору про участь у ФФБ № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 в частині здійснення платежів за Договором із зазначенням загальної суми, яка була сплачена з моменту укладення Договору до 01.01.2021. 21.09.2022 на вимогу ухвали суду від 02.02.2022 надійшло клопотання від представника ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» - Гонтра Д.О. в якому він просить долучити належним чином завірені копії документів про загальну вартість сплачених коштів за договором № 76-0512/2018-1, та додатків до них. 05.01.2023 адвокатом Ковальчук І.В. в інтересах [PERSON] подано зустрічний позов, в якому вона просить: стягнути на користь [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) 1/2 частину грошового зобов`язання за Договором про участь у фонді фінансування будівництва №76-0512/2018-1 від 05.12.2018 та Додаткової угоди №1 від 27.05.2020 до нього в сумі 578 934,40 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2025 здійснено перехід до розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2025 прийнято до сумісного розгляду з первинним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення у порядку зворотної вимоги (регресу). У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд до відома не поставила. Відзиву на зустрічний позов позивачем не подано. У судовому засіданні представник відповідача зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. У задоволенні первинного позову просила відмовити. Оскільки як визначено у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд, вислухавши думку представника відповідача, вирішив розглянути справу за відсутності позивача. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 21 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 21 вересня 2017, виданим Печерським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2943. 05 грудня 2018 року, під час перебування у шлюбі, [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» договір про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1, про що свідчить копія договору наявна у матеріалах справи. Відповідно до п. 1.9 Договору, об`єктом будівництва є навчально-житловий комплекс, розташований у кварталі, обмеженому [ADDRESS] та [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8000000000:69:081:0005). Об`єктом інвестування є квартира [ADDRESS] . Попередньо визначена загальна площа об`єкта інвестування становить 86,26 кв. м. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 змінено об`єкт інвестування та викладено п. 1.9 Договору в новій редакції, згідно з якою після завершення будівництва об`єктом інвестування є квартира [ADDRESS] та [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005), кількість кімнат - 1 (одна), попередньо визначена загальна площа об`єкта інвестування становить 44,28 кв. м Факт участі підтверджується свідоцтвом № C76-0512/2018-1 від 03 червня 2021 року про участь у ФФБ виду А у ЖК «GENESIS». Відповідно до Договору про відступлення майнових прав № М76-0512/2018-1 від 3 червня 2021 року управитель передає, а довіритель приймає майнові права на об`єкт інвестування, а саме квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005), з кількістю кімнат - 1 (одна) та попередньо визначеною загальною площею 44,28 кв. м. Як вбачається з матеріалів справи 04.10.2021 подано заяву про розірвання шлюбу між [PERSON] , та [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, що підтверджується копією позовної заяви та копією ухвали які наявні в матеріалах справи. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2022 року у справі № 761/35815/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [PERSON] набув майнові права на об`єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором про участь у фонді фінансування будівництва, додатковою угодою до нього, свідоцтвом про участь у ФФБ та договором про відступлення майнових прав. Отже, право на вказаний об`єкт нерухомості було набуте [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] . Правовий режим спільної сумісної власності подружжя визначається нормами Сімейного кодексу України. Так, за правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає встановленим, що у період шлюбу сторонами, як подружжям було набуто майнові права на об`єкт інвестування, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартира [ADDRESS] та [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005), з кількістю кімнат - 1 (одна) та попередньо визначеною загальною площею 44,28 кв. м. Доказів того, що вказане вище майно є особистою приватною власністю позивача чи відповідача, суду не надано. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 05.01.2023 адвокатом Ковальчук І.В., яка діє в інтересах [PERSON] , подано зустрічний позов про стягнення з [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) 1/2 частини грошового зобов`язання за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 та Додатковою угодою № 1 від 27.05.2020 у сумі 578 934,40 грн. У зустрічному позові зазначено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 21.09.2017 по 30.03.2022. Шлюб припинено на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2022 у справі № 761/35815/21. Під час шлюбу [PERSON] укладено Договір про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018, а 03.06.2021 - договір про відступлення майнових прав, відповідно до якого він набув майнові права на 1-кімнатну квартиру у навчально-житловому комплексі, розташованому у Солом`янському районі м. Києва (спірне майно). Позивач за зустрічним позовом зазначає, що всі платежі за договором здійснені ним за рахунок власних коштів, отриманих від підприємницької діяльності, на загальну суму 1 157 868,80 грн. Крім того, після фактичного припинення сімейних відносин з жовтня 2020 року він одноосібно продовжив виконання зобов`язань та сплатив 181 673,80 грн. [PERSON] заперечує доводи [PERSON] щодо її участі у формуванні спільного майна, зазначаючи, що вона не отримувала доходів та не брала участі у виконанні зобов`язань за договором. Посилаючись на ч. 4 ст. 55 та ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України, заявник вважає наявними обставини, які мають істотне значення для відступу від принципу рівності часток подружжя, оскільки обов`язок матеріального забезпечення сім`ї фактично виконувався ним одноособово. З огляду на викладене, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] у порядку регресу 1/2 частину виконаного ним грошового зобов`язання за вказаними договорами у розмірі 578 934,40 грн. Оцінюючи доводи зустрічного позову, суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу) з поважної причини, зокрема у зв`язку з доглядом за дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що майнові права на спірну квартиру набуті [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] . Доказів існування між сторонами шлюбного договору або іншої домовленості щодо визначення іншого правового режиму спірного майна матеріали справи не містять. Доводи зустрічного позову про те, що [PERSON] не брала участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, суд оцінює критично. Відповідно до довідки № 11/35-503 [PERSON] з 01.05.2019 по 30.04.2022 перебувала на обліку та отримувала допомогу по догляду за сином - [PERSON] , [INFO] . Отже, її не працевлаштування було зумовлене перебуванням у відпустці по догляду за малолітньою дитиною сторін, що прямо узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 60 СК України та не може свідчити про ухилення від обов`язку щодо матеріального забезпечення сім`ї. Посилання позивача за зустрічним позовом на ч. 2 ст. 70 СК України як підставу для відступу від засади рівності часток є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не здійснювалося ведення спільного господарства, ухилялася від участі в утриманні дитини чи сім`ї, або що сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2020 року , суду не надано. Самі по собі твердження відповідача про окреме проживання без їх належного доказового підтвердження не можуть бути покладені в основу судового рішення (ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з цим, суд вважає, що доказів того, що спірне майно було придбано за особисті кошті відповідача та відповідно, на вказане спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності, відповідачем не надано. Таким чином, з огляду на те, що спірне майно набуте під час шлюбу, сторони вели спільне господарство, а відсутність доходу у [PERSON] була зумовлена доглядом за дитиною, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 70 СК України та відступу від принципу рівності часток подружжя. Крім того, суд вважає необґрунтованими також і правові підстави про стягнення з позивача на користь відповідача частину сплачених коштів за придбання майнових прав на нерухоме майно, як регресної вимоги у порядку ч.1 ст 544 ЦК України . З огляду на викладене вище та аналізуючи матеріали справи на відповідність їх нормам матеріального права, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову про стягнення у порядку регресу 1/2 частини грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити. У своїй позовній заяві, позивачка просить: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] майнові права на квартиру, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 (будівельна адреса: квартал, обмежений [ADDRESS] та пров. Індустріальним у Солом?янському районі м. Києва (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005); - визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя частину майнових прав на квартиру, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 (будівельна адреса: квартал, обмежений [ADDRESS] та пров. Індустріальним у Солом?янському районі м. Києва (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005); - визнати за [PERSON] право вимоги передачі їй частини квартири, що будується за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № 76-0512/2018-1 від 05.12.2018 (будівельна адреса: квартал, обмежений [ADDRESS] та пров. Індустріальним у Солом?янському районі м. Києва (кадастровий номер: 8000000000:69:081:0005) після її введення в експлуатацію. Суд, вирішуючи спір, виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 60 та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності та у разі поділу частки подружжя є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю чи шлюбним договором. Оскільки майнові права на об`єкт інвестування набуті у період шлюбу, вони є спільним майном сторін і підлягають поділу в рівних частках, що відповідає також положенням ст. 368 ЦК України. Водночас окреме визнання їх спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права вимоги на передачу їй частки квартири, яка будується не є необхідним, оскільки визначення частки фактично підтверджує застосування відповідного правового режиму. У той же час, визнання за позивачем відповідного права вимоги на частину квартири, що будується, тобто на майбутнє є належним способом захисту порушених прав, а тому також не підлягає задоволенню. З огляду на викладене вище та враховуючи межі заявлених вимог, первинний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно задоволеному позову у розмірі 6269,99 грн. У той же час, судові витрати понесені відповідачем за його зустрічним позовом задоволенню не підлягають, оскільки його позов залишено без задоволення.

Outcome: partial