Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У серпні 2025року заявник звернулася до суду із заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини, спадкоємиці першої черги за законом [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем, її матір`ю, [PERSON] , що померла [INFO] . Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . На день смерті матері остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інші особи разом з нею зареєстрованими не були. Зазначене житлове приміщення належить [PERSON] , на підставі договору дарування від 16.12.2005 року. Заявниця, як дочка, протягом останніх трьох років життя матері здійснювала за нею постійний догляд, внаслідок чого змушена була проживати разом з нею у своєму ж житловому приміщенні. У газеті «Новомосковська правда», тираж № 17 (14135) від 12 вересня 2024 року, [PERSON] побачила оголошення про те, що Правління ОК «СК Ягодка» К-46» (колишнє садове товариство «Ягідка-2»), що розташоване на території Вільненської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, розшукує членів садового товариства, в тому числі під номером 31 розшукується і [PERSON] . Заявниця зазначає, що земельна ділянка в означеному садовому товаристві належала її матері, на підставі відповідного державного акту, а всім іншим майном матір розпорядилася ще за життя. Дізнавшись про наявність спадкового майна, заявниця звернулася до Першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, однак отримала відмову у видачі спадщини, оскільки у позивача відсутні документи, які підтверджують факт проживання з померлою, та нею був пропущений строк для прийняття спадщини. При цьому заявниця зазначає, що сама була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживала разом з матір`ю, здійснювала за нею постійний догляд, здійснила поховання, тому від встановлення такого факту у неї виникає право на отримання свідоцтва про право на спадщину на означену вище земельну ділянку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дій вчиненні в справі. 15 вересня 2025 року ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорокою О.В. відкрите провадження у справі, одночасно зобов`язано Першу самарійську державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 27). 08 жовтня 2025 року на адресу суду на виконання ухвали від 15 вересня 2025 року надійшла копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 30). Заявник та представник заявника в судовому засіданні просили заяву задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Представник Губиниської селищної ради Напханько В.П. до суду не з`явився, декілька разів подавав клопотання про відкладення розгляду справи, однак причини його неявки не визнані судом поважними. Представник Першої самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської областінадала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори (а.с. 30). Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2021 року, про що зроблено актовий запис № 579 (а.с. 10, 34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,102 га, яка розташована в садовому товаристві «Ягодка-2» Вільненської сільської ради Новомосковського району, переданої для ведення садівництва (а.с.12). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7), Свідоцтвом про шлюб (а.с. 8,9). Заявниця зазначає, що на момент відкриття спадщини проживала з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Зазначене житлове приміщення належить заявниці на підставі договору дарування (а.с. 13,14) Факт постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на момент смерті підтверджується показами свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,які підтвердили обставини, викладені у заяві. Також факт проживання підтверджується актом № 125 від 25.08.2025 року, відповідно до якої [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день її смерті, починаючи з травня 2016 року (а.с. 20). [PERSON] інших спадкоємців не мала, заповіту не складала (а.с.32-33). Відповідно до спадкової справи № 190/2024, заведеної після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після померлої звернулася [PERSON] (а.с. 32), однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної, дії у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини(а.с.15). Норми права застосовані судом. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти померлого. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Мотиви та висновки суду. Судом встановлено та підтверджується доказами, що заявниця, як спадкоємиця першої черги, та померла [PERSON] , на момент відкриття спадщини постійно проживали разом заадресою: [ADDRESS] , тому вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved