Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" (далі позивач, ТОВ "СВЕА ФІНАНС") звернулось в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1640902 від 20 липня 2024 року у розмірі 22841,46 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 20 липня 2024 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ та [PERSON] укладено Договір №1684117 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort", шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно умов зазначеного договору, в борг на строковій основі відповідачу, як позичальнику, передані грошові кошти у сумі 4600,00 грн, строк кредитування 360 днів, нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою 1,5 % в день. Позикодавцем умови зобов`язання щодо надання грошових коштів в борг виконані повністю, проте позичальник грошові кошти не повернув, проценти не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі, зазначеному в позовній заяві. В подальшому, внаслідок укладення договору факторингу, право вимоги за зазначеним вище договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" перейшло до позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС". З урахуванням існування заборгованості та не сплачених відсотків, позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 22841,46 грн - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" № 1640902 від 20 липня 2024 року, що складається з: 3594,98 грн заборгованість по тілу кредиту, 10460,48 грн заборгованість по відсоткам, 8786,00 гривень заборгованість за пенею. Також позивач просить стягнути на свою користь витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривні. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2025 справу прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 20 липня 2024 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та відповідачем укладено Договір № 164092 про надання коштів споживчого кредиту за продуктом "NewShort", який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1 Договору, Товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4600,00 грн, Тип кредиту кредит (п.п. 1.2 Договору). Строк кредиту 360 днів (п.п. 1.3. Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору (п.п. 1.4. Договору). Тип процентної ставки фіксована (п.п.1.5. Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту вказаного в п. 1.3 цього Договору (п.п.1.5.1 договору). Знижена процентна ставка 0,375% в день та застосовується відповідно до умов, вказаних в Договорі (п.1.5.2.). Відповідно до п.1.6. Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. За п.п.1.7. Договору, денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,41% в день Згідно п.п.1.8.-1.10.2. Договору, загальні витрати на дату укладення Договору складають: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24840,00 грн; - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23287,50 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних; - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4062,00% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29440,00 грн; - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27887,50 грн. Відповідно до п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Крім того, разом з підписанням Договору №1640902 від 20 липня 2024 року відповідачем підписано графік платежів (додаток № 1 до вказаного договору). Також, 20 липня 2024 року [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту де він підтвердив, що: в разі невиконання зобов?язань за Договором або відповідно до законодавства України, третім особам може бути передана інформація про укладення Договору, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, процентів за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов?язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються; попередньо узгоджено з кожною із вказаних третіх осіб передачу їх персональних даних Товариству та їх обробку для забезпечення взаємодії за Договором та отримано від кожного з них окрему згоду на таку передачу (обробку) та взаємодію; відомо про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення ним конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких будуть передані Товариству в процесі укладання, виконання та припинення Договору; у випадку відступлення прав вимог за Договором та/або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості за Договором, право на взаємодію з третіми особами будуть мати відповідно новий кредитор та/або колекторська компанія, з урахуванням наданих мною підтверджень та інших даних зазначених в цьому інформаційному повідомлені. Наведене свідчить про те, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі, сплату процентів за користування кредитними коштами. Факт перерахування кредиту на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ "ПЕЙТЕК" від 08 серпня 2025 року вих.№20250508-2251, зі місту якого вбачається, що між Товариством та ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ": 20 липня 2024 року 10:44:28 на суму 4600,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . 29 квітня 2025 року ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" (Клієнт) та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (Фактор) уклали Договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до п. 2.1. якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Додатком № 1 до Договору факторингу № 01.02.-09/25 від 29 квітня 2025 року є реєстр боржників. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття "продаж дебіторської заборгованості" та "продаж прав боргових вимог". Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Належними доказами, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ТОВ "СВЕА ФІНАНС" вважав, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань порушує його права, як нового кредитора відповідно до укладеного між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" Договору факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02.-09/25. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах (постанова Великої палати Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №990/150/23). Судом досліджено наданий стороною позивача Реєстр боржників до Договору факторингу від 29 квітня 2025 року №01.02.-09/25, однак при перевірці осіб боржників, право вимоги до яких за кредитними договорами набув позивач, судом не виявлено в переліку даних стосовно відповідача [PERSON] . Водночас, суд критично ставиться до наявного в матеріалах справи Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02.-09/25, сформованого на окремому аркуші, з зазначенням персональних даних відповідача, оскільки цей витяг сформовано самим позивачем, не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ "СВЕА ФІНАНС". При цьому, суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості надати суду Реєстр боржників до Договору факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02.-09/25, з наявною сторінкою, що містила би відомості про [PERSON] , однак позивачем надано лише першу та останню сторінки витягу, що позбавляє суд перевірити наявність відомостей для встановлення правомірності переходу права вимоги від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" до ТОВ "СВЕА ФІНАНС", в тому числі за Договором № 1640902 від 20 липня 2024 року. Отже, з наданих позивачем доказів на підтвердження свого порушеного права боржником [PERSON] , а саме копії реєстру боржників, суд позбавлений можливості встановити існування права вимоги у позивача до відповідача, оскільки в реєстрі боржників відсутня інформація щодо боржника [PERSON] та запису під номером 2067. У наданій копії реєстру боржників міститься перелік боржників за порядковими номерами з 1 по 28 та з 4067 по 4080. Разом з тим, прізвище " [PERSON] " відсутнє у вказаному реєстрі боржників. Суд звертає увагу також на недостатність як доказу договору факторингу, оскільки він не містить будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про факторинг", боржник зобов`язаний сплатити фактору грошову суму для виконання грошової вимоги, за умови що відступлення права грошової вимоги зареєстровано у Реєстрі та такий боржник отримав повідомлення відповідно до статті 20 цього Закону. З урахуванням вимог закону, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього права вимоги до боржника [PERSON] за Договором №1640902 від 20 липня 2024 року, а також порушення його прав у зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку з повернення кредитних коштів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази переходу права вимоги до відповідача за Договором № 1640902 від 20 липня 2024 року від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" до ТОВ "СВЕА ФІНАНС". У постанові від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13 Верховний Суд зазначив, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі, належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Крім того, у постанові від 01 листопада 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 462/2056/20, провадження № 61-3758св23) зазначає, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. З огляду на вищевикладене, виходячи з вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку, що вимоги позову ТОВ "СВЕА ФІНАНС" про стягнення заборгованості є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами, та таким, що не підлягають задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed