Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Скадовської міської ради про визнання права власності вказуючи, що є власником житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач набув право власності на будинок на підставі Договору купівлі-продажу від 03 листопада тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ятого року серії АВЕ №557340, яке зареєстровано Скадовським БТІ, записано у реєстрову книгу № 1 за № 108 від 03.11.1999 р. У вересні 2025 року позивач звернувся до державного реєстратора про реєстрацію права власності на житловий будинок. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської області № 81391313 від 17 жовтня 2025 року позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. У результаті збройної агресії російської федерації житловий будинок на теперішній час значно пошкоджений. Для подання заяви на е-відновлення пошкодженого житлового будинку та отримання компенсації потрібно внести відомості про право власності на будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Позивач є власником житлового будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 листопада 1999 року АВЕ №557340, право власності зареєстровано Скадовським БТІ, про, що внесено запис у реєстрову книгу № 1 за № 108 від 03.11.1999 року. У ході воєнної агресії російської федерації, с. Олександрівка Скадовського району Херсонської області окуповано з 22 лютого 2024 року, тобто в населеному пункті, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 26 квітня 2024 року позивач через початок бойових дій вимушено перемістився із с. Олександрівка Скадовського району Херсонської області до м. Дніпра Дніпропетровської області, де став на облік як внутрішньо переміщена особа та отримав відповідну довідку № 1239-5003258352. У 2016 році згідно постанови Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19.05.2016 року, та відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» с. село Птахівка Скадовського району перейменовано на село Олександрівка. Відповідно до технічного паспорту на будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] будинок позначено на плані літ. «А» в цілому камінний, критий шифером, має житлову площу, 44,2 кв.м., біля нього знаходяться: сараї: літ. «Б», «В», «Г», водопровід №1, туалет літ. «Ж», огорожа №2,3. Загальна площа житлового будинку становить 76,3 кв.м. Зважаючи на те, що право власності позивачем набувалося до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаний будинок не зареєстровано у відповідних реєстрах. 01.09.2025 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської області із заявою № 68661170 щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме будинку, з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 17.10.2025 позивач отримав Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81391313, у зв`язку з тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Зазначені обставини не дають змоги встановити набуття права власності [PERSON] на будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , і як наслідок в проведені реєстраційних дій за заявою позивача відмовлено. Як вбачається із копії договору купівлі-продажу житлового будинку, який є предметом спору він розташований у с. Птахівка Скадовського району Херсонської області. У подальшому с. Птахівка було перейменовано на с. Олександрівка. Вказана обставина підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] . Однак у зв`язку з тимчасовою окупацією рф Скадовського район, отримати відповідне рішення сільської ради про перейменування даного населеного пункту неможливо, у зв`язку з чим державним реєстратором відмовлено у реєстрації права власності житлового будинку. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 року з подальшими змінами територія Скадовського району Херсонської області визначена, як тимчасово окупована Російською Федерацією територія України. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013р., а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим законом, та/або у разі, якщо відповідно документи не були подані заявником. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок. Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами. Крім того суд враховав що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. Таким чином дослідивши всі обставини справи суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи, встановлені, підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, не встановлено, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved