Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

26.12.2026 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»заборгованість за кредитним договором № 168965 від 27.01.2025 у розмірі 21 641,04 грн., яка складається з 13 334,00 грн. заборгованості за тілом, 7 806,04 грн. заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 501,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 27.01.2025 між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено кредитний договір № 168965 в електронній формі на суму 13 334,00 грн., за умовами якого позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти і комісію. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання з надання кредитних коштів, однак відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 16.04.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 16042025, за яким до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на момент звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача становить 21 641,04 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та 7 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 3 ЦК України, визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з яких є судовий захист цивільного права та інтересу (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суддею встановлено, що 27.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 168965 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Даний кредитний договір укладений у електронній формі. Умовами договору передбачено: сума кредиту 13 334,00 грн., загальний строк кредитування 84 дні, періодичність платежів один раз на два тижні, відсотки нараховуються за ставкою 390 % річних; кошти передаються споживачу у наступному порядку: сума 10 000,50 грн. у безготівковій формі на картку позичальника № [NUMBER] , сума 3 333,50 грн. надається шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Додатком до кредитного договору є графік платежів. До позовної заяви також додано: паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором; довідку ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» про ідентифікацію клієнта, в якій зазначено, що 27.01.2025 на номер телефону відповідача було надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору та паспорту кредиту; довідку ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» про переведення кредитних коштів 27.01.2025; картку обліку виконання договору. Також до позовної заяви додано Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», які встановлюють порядок надання ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» фінансових послуг. Відповідно до картки обліку виконання договору (розрахунку заборгованості) 27.01.2025 відповідачу було надано кредит в сумі 13 334,00 грн. Станом на 27.04.2025 заборгованість відповідача становить: 22 541,04 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 13 334,00 грн.; заборгованість за відсотками 7 806,04 грн., заборгованість за комісією 501,00 грн.; заборгованість за пенею 900,00 грн. 16.04.2025 року «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 16042025. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», включно і до відповідача згідно кредитного договору № 168965 від 27.01.2025. Це підтверджується: договором факторингу № 16042025 від 16.04.2025; витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025; актом приймання-передачі реєстру боржників; платіжною інструкцією від 09.07.2025 за відступлення прав вимоги по договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ЗУ «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 168965 від 27.01.2025 року поширюється дія цього закону. Ч. 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» вчинило дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено додатками до позовної заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Отже, судом встановлено, що договір факторингу укладено у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав умов кредитного договору, не здійснила платежів на погашення кредиту, в зв`язку з чим сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 168965 від 27.01.2025 становить 22 541,04 грн., яка складається з: 13 334,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7 806,04 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501,00 грн. - заборгованість по комісії; 900,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем укладено кредитний договір, беручи до уваги, що відповідачем будь-яких заперечень щодо заявленого позову не надано та розмір заборгованості не заперечується, натомість, як встановлено з матеріалів справи, відповідачем отримано кредитні кошти, однак погашення заборгованості не проведено повністю, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 168965 від 27.01.2025 у розмірі 22 541,04 грн. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Зокрема, частиною другою вказаної статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Відповідачкою не подано ніяких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткову угоду до нього № 25770893953 від 11.09.2025 та акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 на суму 7000,00 грн., копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю та довіреність від 09.09.2025. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідачки на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved