Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач КП « ЖЕО № 2 » Полтавської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачі зареєстровані (проживають) у квартирі за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами підприємства по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради, а тому зобов`язані оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконанням покладених зобов`язань за період з 01.05.2018 року по 31.08.2025 року утворилась заборгованість у сумі 6 373,29 грн. Просив стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 6373,29 грн., та понесені судові витрати в розмірі 3 028 грн. Ухвалою суду від 17.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.11.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про нечинність позову, в якій зазначає, що відсутній документ, підтверджуючий повноваження підписанта, відсутні правовстановлюючі документи, відсутній витяг з державного реєстру, відсутній договір з адміністрацією м. Полтави та КП « ЖЕО № 2 », на підставі якого надаються послуги; відсутній документ, підтверджуючий списання з балансу КП « ЖЕО № 2 » по [ADDRESS] ; відсутність будь-яких документів, підтверджуючих законність дій КП « ЖЕО № 2 », відсутність договору на надання вказаних послуг (а.с.34). 18.11.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла претензія, в якій вона зазначає, що позовна заява КП « ЖЕО № 2 » подана [PERSON] - особою, повноваження як керівника, якого не підтвердженні документально, не надано також документів, що [PERSON] є керівником. Відсутні правоустановчі документи. Керівником надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб КП « ЖЕО № 2 », вигляд якого не відповідає порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №1657/5 від 10.06.16 року, порядку в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 року за №839/28969, та де зазначено, що керівником є Ландарь О.М, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи. При цьому до позовної заяви не додано жодного документу, що посвідчує службове становище і повноваження Ландарь. О.М., який видав та підписав позов. У якості підстави на підтвердження повноважень КП « ЖЕО № 2» надано виписку на 1 аркуші з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу. Позивач не підтвердив свою діяльність ліцензією, і що ліцензія ним дійсно отримана. Цін, тарифів, встановлених відповідно до законодавства, позовна заява не містить. У матеріалах справи відсутній договір, жодних умов і договорів не отримано. У зв`язку з чим відповідач зазначає, що немає підстав для позову, оскільки немає порушеного права позивача (а.с. а.с. 41,43-44,48,49). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначила, що оплатами переривався строк позовної давності. Крім того, карантин і воєнний стан зупиняли строки. Відсутні акти-претензії відповідачів до позивача. Відповідачі не довели ненадання послуг. Неукладення договору не є підставою несплати послуг, які надаються позивачем. Щодо заяв відповідача пояснила, що в матеріалах справи є копія довіреності представника позивача, посвідчена належним чином. КП « ЖЕО № 2 » згідно зі Статутом має повноваження звертатись до суду. Факт списання будинку з балансу не впливає на обов`язок продовжувати здійснювати надання послуг. Територія для прибирання затверджена рішенням Полтавської міської ради 20.12.2017 року. Розрахунок заборгованості є належним доказом, допустимим і достатнім. За вказаною адресою зареєстровані дві особи, доказів не користування житлом відповідачі не надали. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явилась, а саме двічі поспіль в судові засідання: 14.01.2026 року, 04.02.2026 року. Про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подала відзив. Відповідач [PERSON] неодноразовоу судові засідання не з`являлась (18.11.2025 року, 09.12.2025 року, 14.01.2026 року, 04.02.2026 року). Про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подала відзив. У судовому засіданні 04.02.2026 року суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. З технічних причин (відсутність електропостачання) була оголошена перерва в розгляді справи на 06.02.2026 року 13 год.30 хв. При цьому, слід зазначити, що з листопада 2025 року відповідач [PERSON] жодного разу досуду не з`явилася. Відповідач [PERSON] з листопада 2025 року тричі до суду не з`явилася. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання. З урахуванням матеріалів цивільної справи, зокрема і заяви відповідача [PERSON] (а.с.77-78) про те, що вона забороняє подальший розгляд не уповноваженою особою, є підстави вважати, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19), користуються послугами по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території, які надаються КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 року та Рішенням № 68 від 04.04.2018 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджено наступними актами: рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 року, яким КП «ЖЕО №2» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено середні тарифи на них, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04 квітня 2018 року, яким для КП «ЖЕО №2» встановлено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкових територій, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. В зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, утворилась заборгованість за період з 01.05.2018 року по 31.08.2025 року, яка станом на 01.09.2025 року складає 6 373,29 грн. (а.с.13-14-розрахунок). Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 6 373,29 грн. Доводи відповідача [PERSON] , викладені в надісланих нею до суду заявах, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Щодо посилань в письмових заявах [PERSON] на відсутність у позивача належних повноважень особи, яка підписала позовну заяву. З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву підписано керівником КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, повноваження якого підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Законодавством не вимагається подання будь-яких інших документів для підтвердження повноважень керівника юридичної особи, відомості про якого містяться в ЄДР. З приводу відсутності у представника позивача повноважень, суд вважає такі посилання безпідставними, з огляду на наступне. Неправомірне обмеження права на доступ до суду полягає у надмірному формалізмі (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №826/5500/18, слід вважати підтвердженими повноваження представника юридичної особи на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії. Доводи відповідача щодо відсутності договору між сторонами суд також відхиляє. Так, відповідно до статей 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 67, 68 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, які фактично отримує, незалежно від укладення письмового договору, якщо інше не встановлено законом. Факт отримання відповідачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території підтверджується їх реєстрацією та проживанням у квартирі, яка обслуговується КП «ЖЕО № 2». Посилання відповідача на відсутність правовстановлюючих документів у позивача та відсутність ліцензії, суд визнає необґрунтованими, оскільки КП «ЖЕО № 2» визначене виконавцем відповідних послуг рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради, якими також затверджено перелік послуг та тарифи. Надання таких послуг не потребує окремого ліцензування, а тарифи встановлюються органом місцевого самоврядування у межах його повноважень. Доводи відповідача про недоведеність розміру заборгованості судом не приймаються, оскільки матеріали справи містять розрахунок заборгованості за період з 01.05.2018 року по 31.08.2025 року, який відповідачами не спростований та контррозрахунку не подано. Доводи відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] не живе в квартирі тривалий час та не користується послугами позивача не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують встановлених судом обставин, щодо отримання відповідачами житлово-комунальних послуг та наявності заборгованості за їх оплату. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 3 028 гривень(по 1 514 грн. з кожного з відповідачів). На підставі викладеного та

Outcome: approved