Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вилківської міської ради про встановлення факту належностіта визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . [PERSON] , при житті володіла житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1806 [PERSON] отримала в спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , 10/12 частки житлового будинку. Інші 2/12 частки вказаного житлового будинку залишились належати її померлому [INFO] батькові, дідові позивача [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Вилківської міської ради 24.02.1965 року за № 2054. Так як, після смерті діда, [PERSON] , баба [PERSON] фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а мама, [PERSON] , після її смерті оформила право на спадщину тільки на 10/12 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на інші 2/12 частки житлового будинку залишилося не оформленим, свідоцтво про право на спадщину її матері не видано. Протягом понад тридцяти років мати володіла та управляла спадковим майном. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Державний нотаріус Ренійської державної нотаріальної контори Букатич Е.В. видала позивачу свідоцтво про право на спадщину від 04.03.2025 року № 250 на 10/12 частки житлового будинку. На інші 2/12 частки житлового будинку, що відкрилися після смерті її матері [PERSON] оформити спадщину у нотаріальному порядку позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - встановити належність 2/12 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . - визнати за [PERSON] , право власності на 2/12 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Вилківської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2014 р., актовий запис № 520, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 07.05.1993 р., актовий запис № 51, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 11.09.1982 р., актовий запис № 91, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.1970 р., рос. «[PERSON] »та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 30.10.1930 року, про що зроблено актовий запис за № 39. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , запис акта про народження № 17 від 28.01.1938 р. рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.08.1963 р., рос. «[PERSON] »та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 17.08.1963 року, про що зроблено актовий запис за № 32. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис акта про народження № 52 від 16.04.1964 р. рос. «[PERSON] »та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.01.1983 р., рос. «[PERSON] »та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 22.01.1983 року, про що зроблено актовий запис за № 4. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.11.1999 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.05.1996 р. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.05.2004 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.05.2004 року, про що зроблено актовий запис за № 13. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до технічного паспорту від 16.04.2024 року житловий будинок, розташований в [ADDRESS] складається з: літ. А1- житловий будинок (загальна площа 83,2 кв. метра, житлова площа 32,6 кв. метра), літ. Б літня кухня, літ. Г вбиральня, №1-3;I - надвірні споруди. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1806 [PERSON] отримала в спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , 10/12 частки житлового будинку в [ADDRESS] . Державний нотаріус Ренійської державної нотаріальної контори Букатич Е.В. видала позивачу свідоцтво про право на спадщину від 04.03.2025 року № 250 на 10/12 частки житлового будинку в [ADDRESS] . Згідно витягу з ДРРП № 416735232 від 06.03.2025 р. [PERSON] є власником 10/12 частки житлового будинку в [ADDRESS] . З заяви яка надійшла до Кілійської районної державної нотаріальної контори 13.01.2014 р. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . З заяви яка надійшла до Кілійської районної державної нотаріальної контори 13.01.2014 р. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83429038 від 28.11.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною контороюбула заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 56982649 та номером у нотаріуса 1/2015. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 83468108 від 03.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83468106 від 03.12.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 83429159 від 28.11.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 83429146 від 28.11.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним фактналежності 2/12 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved