Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує позов тим, що 02.11.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 010/21351/82/477091 (надалі Договір), відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит, а зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. А саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 37 156,82 грн, із якої: 20 880,77 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 276,05 грн заборгованість за процентами. 19.06.2023 АТ «Райффайзен Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-62 відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/21351/82/477091 від 02.11.2018. За вказаних обставин, позивач посилаючись на приписи ЦК України просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010/21351/82/477091 від 02.11.2018 в сумі 37 156,82 грн та судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 29.12.2025 представник позивача адвокат Усенко М.І., в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний Суд» скерував до суду в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. 02.11.2018 відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «кредитна картка», відповідно до якої відповідач просив банк відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 27 500000,00 грн, зі строком користування 48 місяців, шляхом кредитування поточного рахунку (а.с. 16). Цього ж дня, 02.11.20218 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладений договір кредиту «Кредитна картка»№ 010/21351/82/477091 (а.с. 12-15). Відповідно до п. 1.1 Банк зобов`язався за умови відсутності коштів на картковому рахунку № [NUMBER] надата клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобовязався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.. максимальний ліміт кредиту складає триста тисяч гривень, в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту. Згідно з п. 1.3 Договору розмір поточного ліміту на дату підписання заяви 27 500,00 грн. Строк кредиту 48 місяців, що починається з 02.11.2018 та закінчується 02.11.2022. Пунктом 1.5 договору встановлениі проценти за користування кредитом 45 % річних. Також відповідачем 02.11.2018 підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту (а.с. 17-19). Відповідно до розписки, відповідач [PERSON] 02.11.2018 у АТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав платіжну картку [NUMBER] (а.с. 20). Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, суд дійшов висновку про укладення 02.11.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем Договору кредиту «Кредитна картка»№ 010/21351/82/477091. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом досліджений розрахунок заборгованості по картковому кредиту по договору № 010/21351/82/477091 (а.с. 21-23) та виписка по рахунку на ім`я [PERSON] (а.с. 24-54), відповідно до якого за період із 02.11.2018 по 20.06.2023 у відповідача перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» утворилася заборгованість на суму 37 155,97 грн, із якої 20 880,77 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 16 276,05 грн заборгованість за процентами. Отже, судом установлено, що АТ «Райффайзен Бан Аваль» свої зобов`язання за Договором кредиту «Кредитна картка»№ 010/21351/82/477091 виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів повного належного виконання ним умов договору. 19.06.2023 між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-62, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 57-62). Відповідно до витягу з додатка 1 до додаткової угоди, укладеної між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/21351/82/477091 від 02.11.2018 (а.с. 63).

Outcome: approved