Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач ТОВ " Коллект Центр" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №0681004842 від 18.02.2020 року у розмірі 108100,00 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфінанс" було укладено електронний договір позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року, який підписаний електроно цифровим підписом. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Позикодавець виконав свої зобов`язання надавши позичальнику кредитні кошти, однак відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого уторилась заборгованість. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, згідно з умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, зокрема за договором позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право боргової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року. На підставі вказаних договорів до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором позики. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №0681004842 на день формування позовної заяви становить 161580,00 грн., з яких 8000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 148120,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 5460,00 грн.заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 108100,00 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 100100,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 19 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр" в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 18 лютого 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681004842, підписанй електронним цифровим підписом позичальника, а саме одноразовим ідентифікатором. За умовами п.1.2. Договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії частинами (траншами) в межах строку дії кредитного договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем. Загальний (максимальний) розмір кредитної лініії 20 000 грн. (п.1.5. Договору). Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка 1, 75 % на один календарний день (п.1.6. Договору). Відповідно п.1.7. Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладання Договору позичальнку надається право користуватись кредитними коштами, які позивальник зобовязаний повернути в рамках надання кредиту на умовах Договору та правил. 18 лютого 2020 року відповідачка [PERSON] підписала електронним цифровим підписом заявку-анкету №2628568766 на отримання кредиту в сумі 8000,00 грн., термін кредиту 30 днів. На підставі зазначеної заявки-анкети ТОВ «Інфінанс» надало пропозицію (оферту) 1 траншу кредиту в рамках дії договору №0681004842 від 18 лютого 2020 року. За змістом оферти [PERSON] запропоновано прийняти умови кредиту (траншу): розмір кредиту 8000,00 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів, строк дії договору позики 3 роки, відсоткова ставка 1,75% в день за користування кредитом. Того ж дня, відповідака акцептувала пропозицію на перелічених вище умовах, підписавши акцепт електронним підписом. Первісний кредитор виконав умови Договору, перерахувавши [PERSON] обумовлену суму 1 траншу 8000,00 грн., що підтверджується платіжем iPay.ua сервіс онлайн платежів Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Інфінанс», станом на 14.07.2021 (на день укладання договору факторингу) відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №0681004842 від 18.02.2020 року по тілу кредиту 8000,00 грн., по відсоткам 71820,00 грн. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, згідно з умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників зокрема за договором позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 року відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №0681004842 від 18 лютого 2020 року по тілу кредиту 8000,00 грн., заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 71820,00 грн., нараховані відсотки за кредитним договором 763000,00 грн., а всього 156120,00 грн. В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило право боргової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №0681004842 від 18 лютого 2020 року на суму 156120,00 грн., зокрема, 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 148120,00 грн. заборгованість по процентам. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0681004842 від 18 лютого 2020 року вбачається, що станом на 22.10.2025 року 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 148120,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 5460,00 грн. заборгованісь за процентами за період (10.01.2023 - 22.10.2025). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 108100,00 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 100100,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклала договір позики №0681004842 від 18 лютого 2020 року шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, враховуючи те, що ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», а в свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ « Коллект Центр» за договором надання позики №0681004842 до боржника [PERSON] , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим Договором. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та обставин, за яких відповідачка [PERSON] , в порушення умов кредитного договору, не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором надання позики №0681004842, яка складається із 8000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 108100,00 грн. заборгованість за відсотками. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, доказів погашення відповідачкою за кредитним договором суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність такої заборгованості відповідачки перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит Капітал" у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також враховує, що відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, не спростувала розрахунок суми позовних вимог, не подала доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості нею не заперечується. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 04/10-2024 року, тарифи на послуги, заявка на надання юридичної допомоги №30, витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги на суму 25000,00 грн.. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved