Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Козійчук О.І., звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову зазначається, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду від 27.05.2025. Від цього шлюбу вони мають трьох дітей малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позивача у справі, який натепер продовжує навчання (на денній формі) у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», яке закінчується 30.06.2027. Незважаючи на те, що позивач здобуває освіту на державній формі навчання, останній потребує матеріальної допомоги на проживання та відвідування міста Київ з метою навчання. При цьому батько позивача [PERSON] фінансово підтримує сина, однак на його повному утримані також перебувають сестри [PERSON] та [PERSON] , при цьому остання також навчається у вищому навчальному закладі. Рішенням суду від 17.10.2025 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким встановлено заборону відповідачу перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня мати позивача виїхала із вказаного місця проживання та проживає за іншою адресою, проте ні за час спільного проживання з дітьми, ні від моменту виселення з квартири [PERSON] жодної участі в утримані дітей, в тому числі позивача, не брала. З огляду на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30.06.2027. 09.12.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с 32). 12.12.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Волкова С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відповідач визнає позов частково та вважає за доцільне стягнути з неї аліменти у розмірі 1/20 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У грошовому еквіваленті 1/20 частина заробітку відповідача з урахуванням розміру її зарплати становитиме орієнтовно 4000 грн щомісяця, що є необхідною та достатньою сумою для забезпечення потреб позивача, враховуючи, що утримання позивача є також обов?язком його батька, у той час як позивач не повідомив суд про розмір доходів його матері. Позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження розміру його витрат, пов?язаних із навчанням, які б обґрунтовували завлений розмір аліментів, які він просить стягнути. Водночас із наданої довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 22.00/30-02-35 від 27.11.2025 вбачається, що позивач навчається на держбюджетній, тобто безоплатній формі навчання, навчається повністю в онлайн-форматі, тобто витрат на проїзд та проживання за місцем розташування університету позивач узагалі не несе. З цієї причини гуртожитком позивач також не забезпечується. Позивач проживає в м. Нетішин у квартирі, 1/2 частки якої належить відповідачу, та витрат з утримання вказаного житла не несе, харчується вдома, тобто позивач має лише дрібні «кишенькові» витрати. Відповідач неодноразово просила позивача надати їй номер своєї картки, куди вона могла б перераховувати щомісячно певну суму грошових коштів для його потреб, але позивач, перебуваючи під впливом свого батька, з яким у відповідача конфлікт на тлі спору про поділ майна подружжя, номер банківської картки не надав. У той же час відповідач натепер проживає одна з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні, а також має кредитні зобов`язання (а.с. 37-38). 18.12.2025 представником позивача адвокатом Козійчуком О.І. було подано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що позивач у зв`язку з навчанням не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому змушений перебувати на утриманні батьків. З огляду на це протягом 2024-2025 років [PERSON] повністю утримується за рахунок батька [PERSON] , в якому станом натепер самостійно утримувати сина немає можливості. Крім того, у липні 2025 року позивачу поставлено діагноз: хвороба Шейєрмана, у зв`язку з чим було проведено дороговартісну операцію. Лише вартість оперативного втручання без післяхірургічного лікування та реабілітації склала 739145 грн, при цьому оплата послуг була повністю здійснена батьком позивача [PERSON] , у той час як відповідач у витратах на лікування сина не брала жодної участі. При цьому більша частина вказаних коштів була отримана батьком позивача у борг. Також відповідач не покриває жодних витрат на утримання квартири, в якій проживає позивач, позаяк усі комунальні послуги оплачуються лише батьком позивача (а.с. 65-66). 24.12.2025 представником відповідача адвокатом Волковим С.В. було подано заперечення проти відповіді на відзив, в якому він зазначає, що відповідач до свого відзиву долучив копії платіжних інструкцій та документів щодо оплати вартості лікування, проте вказані докази не є належними, адже не стосуються предмету спору у цій справі, яким є стягнення аліментів у зв`язку з навчанням. Крім того, твердження позивача про те, що оплата за лікування здійснена за кошти батька не відповідає дійсності, позаяк відповідач стверджує, що кошти, які були витрачені на лікування позивача, є спільними накопиченнями подружжя (відповідача та батька позивача), та заощаджені ними у період шлюбу, адже їх заробітна плата дозволяла здійснювати такі заощадження (а.с. 192-193). 12.02.2026 судом було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про продовження процесуального строку для подання доказів. Крім того, судом було поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для подання відповіді на відзив та прийнято подану представником позивача 18.12.2025 відповідь на відзив разом із доданими до неї письмовими доказами, а також поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання заперечення проти відповіді на відзив та прийнято подане представником відповідача 24.12.2025 заперечення проти відповіді на відзив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв?язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] з 30.08.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.05.2025, від якого мають трьох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ; малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка з 20.11.2025 проживає разом із матір?ю за адресою: [ADDRESS] ; повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7, 11, 24-25, 44). Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.10.2025 за заявою [PERSON] було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на три місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження її прав із покладанням на неї наступних обов?язків: 1) забороною [PERSON] перебувати на місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) забороною [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 3) забороною [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним; 4) забороною [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У рішенні вказано, що воно підлягає негайному виконанню і що його оскарження не зупиняє його виконання (а.с. 8-10, 26-29). Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій, батько позивача [PERSON] у період часу з 21.01.2024 по 21.10.2025 (а саме 21.01.2024, 26.02.2024, 24.03.2024, 25.04.2024, 26.05.2024, 25.07.2024, 26.08.2024, 21.09.2024, 19.10.2024, 24.11.2024, 24.12.2024, 20.01.2025, 22.02.2025, 19.03.2025, 22.04.2025, 21.05.2025, 21.06.2025, 19.07.2025, 23.08.2025, 21.09.2025, 21.10.2025) сплачував житлово-комунальні послуги, надані за адресою: [ADDRESS] . Також такі послуги у період часу з 24.03.2024 по 21.10.2025 (а саме 24.03.2024, 25.04.2024, 21.09.2025, 21.10.2025) [PERSON] сплачував за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74-187). Крім того, 21.05.2025 [PERSON] було перераховано 8000 грн в якості аліментів на рахунок [PERSON] (а.с. 166). Як вбачається з довідки про доходи Філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 923 від 20.11.2025, [PERSON] працює на вказаному підприємстві на посаді майстра з ремонту ЕЦ та загальна сума її доходу за період часу з 01.05.2025 по 31.10.2025 складає 449380,24 грн, а саме: травень 67896,65 грн; червень 66688,29 грн; липень 87694,87 грн; серпень 61231,69 грн; вересень 86313,43 грн; жовтень 79555,31 грн (а.с. 43). 28.08.2025 між [PERSON] та АТ «КБ «Глобус» в електронній формі шляхом підписання анкети-заяви № 43244116 було укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, за умовами якого відповідач отримала споживчий кредит для оплати товари в розмірі 13999 грн строком на вісім місяців (до 27.04.2026) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00001% річних (а.с. 60-62). Крім того, 14.11.2025 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» в електронній формі (з використанням позичальником одноразового ідентифікатора) було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5945076 від 14.11.2025, за умовами якого відповідач отримала шляхом перерахування грошових коштів на її банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (електронної картки) № [NUMBER] кредит у розмірі 40000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом (стандартна процентна ставка) (а.с. 45-59). Як вбачається із консультативного висновку лікаря-нейрохірурга від 09.07.2025, у [PERSON] було діагностовано хворобу Шеєрмана-Мау з гіперкіфотичною деформацією грудного відділу хребта (кут за Коббом 82 градуси), у зв?язку з чим було проведено хірургічне втручання (операцію) вартістю 739145 грн, оплату якої було здійснено батьком позивача [PERSON] (а.с. 68, 69, 70-71, 72, 73). Натепер [PERSON] є студентом третього курсу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», де навчається на денній формі навчання у дистанційному форматі (враховуючи умови навчання у період дії правового режимі воєнного стану) за кошти державного бюджету з терміном навчання по 30.06.2027. При цьому за весь період навчання [PERSON] не проживав у гуртожитках вказаного навчального закладу (а.с. 12, 42). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом було встановлено, що [PERSON] , який є сином відповідача і на даний час досяг віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на денній формі за кошти державного бюджету у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, зокрема продовження сином відповідача [PERSON] навчання і у зв`язку з цим його потребою матеріальної допомоги відповідача, а також можливістю останнього надавати таку допомогу, оскільки відповідач працевлаштована та має стабільний та високий дохід, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Разом із цим під час визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивач навчається за кошти державного бюджету та у дистанційному форматі, при цьомужодних доказів на підтвердження розміру його витрат, пов?язаних із навчанням, він суду не надав, про що слушно зауважив представник відповідача у наданому відзиві на позов, а отже позивач належним чином не обґрунтував необхідність стягнення з відповідача аліментів на свою користь у розмірі саме 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) останньої. При цьому надані представником позивача докази понесення витрат на лікування позивача та сплату житлово-комунальних послуг за місцем його проживання не мають безпосереднього відношення до витрат на його навчання. У той же час представник відповідача у наданому відзиві на позов, посилаючись на розмір заробітної плати відповідача та спільний обов`язок сторін щодо матеріального забезпечення сина на час його навчання, вважав 1/20 частину її заробітку достатньою для покриття витрат сина на навчання. Разом із цим відповідно ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, суд бере до уваги, що представник відповідача з огляду на викладені у позові обставини частково визнав позов та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на час навчання позивача в розмірі 1/20 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання [PERSON] . При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що часткове визнання представником відповідача позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та зокрема інтереси відповідача. Водночас суд бере до уваги, що з урахуванням розміру заробітної плати відповідача, 1/20 частина її доходів складатиме суму, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений станом на 01.01.2026 для працездатних осіб, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-IX від 03.12.2025 складає 3328 грн. З урахування викладеного, оскільки обов?язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, тобто в тому числі на батька позивача, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання [PERSON] у розмірі 1/20 частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісячно, починаючи з 18.11.2025 (дня пред?явлення позову) і до припинення ним навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011, судові витрати в цій частині на відповідача не покладаються (що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19). Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial