Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. звернувся до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4291028 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно вказаного договору відповідачу надано кредит в сумі 3000 грн. строком на 360 днів: з 12.01.2024 по 06.01.2025 з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування в розмірі 2,5 %. Грошові кошти у сумі 3000 грн. були зараховані на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, який був підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 76791. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024 перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024, у період з 12.01.2024 по 23.09.2024 загальна сума заборгованості відповідача становила 19927,72 грн., з яких: 2999,98 грн. заборгованість за тілом кредиту та 16927,74 грн. заборгованість за процентами. У відповідності до умов договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 та з врахуванням того, що строк кредитного договору 4291028 від 12.01.2024, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] складав 360 днів: з 12.01.2024 по 06.01.2025 та станом на дату укладення договору факторингу не закінчився, а тому в межах строку дії вищевказаного кредитного договору позивачем по справі ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 23.09.2024 по 06.01.2025 (104 календарних дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 7799,948 грн. (2999,98 грн. * 2,5% = 74,9995 грн. х 104 календарних днів). Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024 становить 27727,67 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2999,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором в сумі 16927,74 грн. та нарахованих процентів позивачем у розмірі 7799,95 грн. Враховуючи вищенаведене представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суму заборгованості за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024 у розмірі 27727,67 грн. Крім того, позивач в порядку ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України просить зобов`язати орган (особу), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та 10000 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання представник ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно шляхом подання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 12.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4291028 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно вказаного договору відповідачу надано кредит в сумі 3000 грн. строком на 360 днів: з 12.01.2024 по 06.01.2025 з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування в розмірі 2,5 %. Грошові кошти у сумі 3000 грн. були зараховані на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, який був підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 76791. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024 перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором № 4291028 від 12.01.2024 становить 27727,67 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2999,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором в сумі 16927,74 грн. та нарахованих процентів позивачем у розмірі 7799,95 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач [PERSON] в порушення вимог закону та умов договору свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги представника ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в частині тіла кредиту, процентів нарахованих первісним кредитором та нарахованих відповідачем є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, тому позов слід задовольнити. Представник позивача також в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України просить суд зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за відповідною формулою, а також роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. За змістом частин 10, 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Отже, зміст наведеної норми передбачає можливість суду зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість представник позивача просить через орган виконання здійснювати нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різними інституціями. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст. 625 ЦК України. Таким чином, з вищенаведених підстав і мотивів позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Крім того, представник ТОВ «Українські фінансові операції» просив стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ст. 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Дідухом Є.О. надано наступні документи: копію договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 4291028 від 25.11.2025 до договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, у якому зазначена загальна вартість 10000 грн.; копію детального опису робіт (наданих послуг) № 4291028. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial