Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

22.12.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 12 серпня 2016 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Волинській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя, небажання проживати разом, відсутність взаєморозуміння та любові. Позивач зазначає, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, спільно не проживають. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 23.12.2025 ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. У позові просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 05.01.2026 на адресу суду поштовим зв`язком надійшла заява [PERSON] , в якій остання просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім`ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім`єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується документально (а.с.2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved