Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до судового наказу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2020 року на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів продовжувалось до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття син продовжив навчання у Івано-Франківському технічному університеті нафти і газу і вона звернулась до суду про стягнення аліментів на час навчання сина. Рішенням Богородчанського районного суду від 05 грудня 2024 року позов задоволено та вирішено стягувати аліменти на час навчання на утримання сина в розмірі 3000 гривень щомісячно. У жовтні 2025 року дочка [PERSON] досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинилось. Але дочка продовжує навчання і з 1 вересня 2025 року навчається на факультеті психології Карпатського національного університету імені Василя Стефаника на денній контрактній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач відмовився від будь-якої подальшої допомоги в утриманні дочки. При цьому витрати, пов`язані з навчанням та проживанням дочки є значними, такі витрати вона самостійно нести не спроможна. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, тому просила визначити аліменти у розмірі 5000 гривень щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не далі як до досягнення 23 років. Позивачка в судове засідання не з`явилася. До початку засідання подала заяву у якій клопотала про проведення розгляду у справі в її відсутності. Заявлений позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду від 05 грудня 2024 року задоволено позов [PERSON] та стягнено аліменти на час навчання на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 гривень щомісячно. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки №06-13/827 від 10 жовтня 2025 року, виданої деканом факультету психології Карпатського національного університету імені Василя Стефаника, [PERSON] навчається на другому курсі за спеціальністю 053 Психологія на денній контрактній формі здобуття освіти. Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Оцінюючи аргументи учасників провадження, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що [PERSON] зарахована на навчання до Карпатського національного університету імені Василя Стефаника та потребує допомоги в утриманні від батьків. З пояснень позивачки, вона несе витрати на найм житла, харчування, оплату комунальних послуг, щоденні побутові потреби. Відповідач жодної участі в утриманні дочки з моменту досягнення нею повноліття не бере. Крім обов`язку по утриманню сина [PERSON] , інших утриманців відповідач не має. На думку суду відповідач, як особа працездтатного віку, працює переважно закордоном, спроможний надавати посильну допомогу в утриманні старшої дочки, яка продовжує навчання та повинен це зробити через обов`язок по відношенню до дитини, яка потребує утримання від батька. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дочки, суд виходить з принципу розумності. Так, розмір аліментів, відповідно до вимоги закону, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а у випадку з повнолітньою дочкою - для забезпечення її розумних витрат пов`язаних з забезпеченням життєвих потреб під час навчання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів закон визначає на рівні розміру прожиткового мінімуму. На думку суду, виходячи із майнового стану сторін, стану здоров`я платника аліментів, встановленого законодавчо розміру мінімальної заробітної плати, інших обставин, встановлених при розгляді справи та потреб дочки, яка продовжує навчання, аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] слід визначити у розмірі 4000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не далі як до досягнення 23 років. Питання про судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Також підлягають частковому стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400 гривень, що є співмірним із розміром задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial