Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», пред`явлено до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просив: 1. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601) заборгованість за Кредитним договором № 01.12.2017-000000883 від 01.12.2017 року у розмірі 12 460,00 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят гривень 00 коп.); 2. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (код за ЄДРПОУ: 43170298, адреса: 01133, м. Київ, Печерський район, вулиця Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601) суму понесених Позивачем судових витрат у розмірі 6422,40 (шість тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 коп.), що складається з судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу; 3. Проводити розгляд даної малозначної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; 4. Розглядати справу за відсутності представника ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР». В обґрунтування своїх вимог у позові позивачем зазначено про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі за текстом Клієнт») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі за текстом «Фактор», «Позивач») укладено Договір факторингу 040222-3 від 04 лютого 2022 року. Так, відповідно до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом, згідно цього договору. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 01.12.2017 000000883 від 01 грудня 2017 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» та [PERSON] 01 грудня 2017 року укладено Кредитний договір (оферти) № 01.12.2017-000000883 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 (сім) тисяч 00 копійок з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 27 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 12 460 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят) гривень 00 копійок з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000 (сім) тисяч гривень 00 копійок та за відсотками - 1960 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, а також штраф у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок (який нараховано відповідно до п. 5.4 Кредитного договору № 01.12.2017-000000883 від 01 грудня 2017 року). Ухвалою судді від 02 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», адвокат Моісеєнко Максим Юрійович у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «Новий колектор». Представник позивача адвокат Титаренко Володимир Миколайович подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 7000 гривень заборгованості по тілу кредиту, решту позовних вимог не визнав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Голик Євген Валерійович у судове засідання не з`явився подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив у стягненні з [PERSON] на користь ТОВ «Новий коллектор» штрафу в розмірі 3500 гривень та відсотків у розмірі 1960 гривень відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» укладено Договір факторингу 040222-3 від 04 лютого 2022 року (далі за текстом «Договір факторингу») (а. с. 9-12). Так, відповідно до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом, згідно цього договору. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» та [PERSON] 01 грудня 2017 року укладено Кредитний договір (оферти) № 01.12.2017-000000883 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 (сім) тисяч 00 копійок з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28% (а. с. 22 -23). Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення заборгованості станом на 27 серпня 2024 року у розмірі 12460 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят) гривень 00 копійок з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7000 (сім) тисяч гривень 00 копійок та за відсотками - 1960 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, а також штраф у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок (який нараховано відповідно до п. 5.4 Кредитного договору № 01.12.2017-000000883 від 01 грудня 2017 року). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, за наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних встановлених судом обставин. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] визнає позов частково на суму тіла кредиту -7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, не заперечує, що він брав кредит саме на таку суму. Згідно пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОVID-19, та/або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Карантин в Україні діяв в період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Воєнний стан в Україні діє з 24 лютого 2022 року і по теперішній час. Таким чином, починаючи з 12 березня 2020 року і по теперішній час відповідач звільняється від сплати штрафу за кредитним договором, і тому відповідачу не повинен був нараховуватися вказаний штраф. У відповідності до п. 5.4 кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2% починаючи від 2% у перший день невиконання. В той же час у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості щодо детального розрахунку боргу за штрафом, починаючи з першого дня невиконання обов`язку за договором і по день укладення Договору факторингу. Без вказаного розрахунку не можливо визначити яка саме сума штрафу була нарахована станом на 11.03.2020 року (далі штраф нараховувати було не можливо). Матеріали справи не містять детального розрахунку нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи від першого дня прострочення і до укладення договору факторингу. В той же час відсутність детального розрахунку заборгованості позбавляє відповідача права спростувати такий розрахунок заборгованості. Саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, відсутність детального розрахунку заборгованості зі штрафу та відсотків позбавляє позивача права такий штраф та відсотки стягувати. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає. Відповідно до п.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки позов задовольняється частково, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених позивачем судових витрат на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial