Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 34250,82 грн., а також понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2024 р. між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 7065558, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн., а відповідач (позичальник) зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором. Однак відповідач не виконав умови договору належним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 34250,00 грн., з яких 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23250,00 грн - заборгованість за процентами, 1000,00 грн - заборгованість за комісією. 29.07.2024 р. між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників - зокрема, право вимоги за Договором про споживчий кредит № 7065558 від 23.03.2024 р. Ухвалою суду від 09.06.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. У відзиві на позовну заяву вх.№11840 від 02.07.2025р. представник відповідача [PERSON] адвокат Гвяздовський А.Є. просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що первісним кредитором та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11 12 ЗУ «Про електронну комерцію». При цьому, як вказує представник відповідача у відзиві, в матеріалах справи відсутні докази, що Банк на виконання зазначеної умови договору перерахував кошти на рахунок [PERSON] , а відповідач цей факт заперечує. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували факт перерахування кредитних коштів на зазначені в заяві рахунки відповідача, тому сторона позбавлена можливості встановити дату надання коштів позичальнику, дати сплати позичальником коштів за кредитом, суми сплати, порядок нарахування процентів тощо та таким чином перевірити правильність розрахунку заборгованості, який доданий до позову. Також у відзиві представник відповідача вказує, що посилання позивача на наявність розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи дійсно передавалися кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19. 17.07.2025р. через систему «Елетронний суд» представником позивача - адвокатом Усенком М.І. подано відповідь на відзив вх. №12901, в якій представник позивача наголошує на наступному. Доводи Відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 126326619 від 23 березня 2024 року, з якого випливає, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № [NUMBER] , кредитні кошти в сумі 10000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Натомість відповідач, який заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, не надав. Відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Крім того, відповідач з моменту укладення Договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору відправленої товариством суми кредиту на його картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не звертався, а протилежного суду не доведено. Отже, як вбачається з наявних у справі письмових доказів Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом у строк встановлений згідно з умовами кредитного договору №7065558 від 23.03.2024 року. Ухвалою суду від 05.12.2025 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Також на адресу суду неодноразово надходили клопотання представників позивача про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою про отримання, однак в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - адвокат Гвяздовський А.Є. подав до суду клопотання вх.№2580, у якому просить суд розглядати справу за його відсутності. Вивчивши аргументи сторін, дослідивши матеріали справи, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Щодо заборгованості відповідача за кредитним договором. Позивачем надано копію Договору про споживчий кредит № 7065558 від 23.03.2024р., укладеного між ТОВ "Мілоан" (Первісним кредитором) та відповідачем, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" зобов`язувалося надати відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн. строком на 105 днів з 23.03.2024 р., а відповідач (позичальник) зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначений строк. Як вбачається із довідки вих. №б/н від 14.10.2024р., підписаної генеральним директором ТОВ «МІЛОАН» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] був ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». Акцепт (Договір) був підписаний позичальником відповідачем [PERSON] 23.03.2024р. із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 345121, надісланого на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Також у Заявці на отримання кредиту № 7065558, відповідачем [PERSON] вказано платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту: [NUMBER] . На підтвердження зарахування коштів за договором № 7065558 від 23.03.2024р. позивачем подано платіжне доручення 126326619 від 23.03.2024р., у якому вказано, що платником ТОВ «Мілоан» (код платника 40484607; банк платника ТОВ ФК Контрактовий дім, код банку 35442539) сплачено кошти у розмірі 10000,00 грн. на рахунок отримувача [PERSON] [NUMBER] (код отримувача 3726200870; банк отримувача 537523; код банку MASTERCARD), призначення платежу: «Кошти згідно договору 7065558». 16.07.2025р. представницею позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Барановою А.В. подано до суду клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме інформації щодо перерахування 23.03.2024 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] коштів у сумі 10000 грн. згідно з платіжним дорученням №7065558 від 23.03.2024р. У довідці АТ КБ «ПриватБанк» вих.№20.1.0.0.0/7- 2501230/35753-БТ, наданою на виконання ухвали суду від 05.12.2025р., вказується, що по рахунку [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відсутнє зарахування коштів на суму 10000.00 грн. від 23-03-2024 р. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За приписами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що банком не підтверджено факт зарахування коштів на рахунок відповідача, суд прийшов до висновку, що таке зарахування не відбулося, а отже, внаслідок невиконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором №7065558 від 23.03.2024р. щодо надання відповідачу коштів у розмірі 10000,00 грн., у [PERSON] не виникло обов`язку з повернення таких кредитних коштів та відсотків за користування ними. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача. 29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №108-МЛ. Відповідно до умов цього Договору відбулося відступлення права вимоги, та відповідно до статті 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги за Кредитним договором №7065558 від 23.03.2024 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Пунктом 6.2.3. Договору №108-МЛ передбачено, що Права Вимоги переходять до Нового Кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п.7.1. цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення Права Вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2) відповідно до п.8.3.2. Договору. Пунктом 7.1. Договору визначена сума компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги становить 1749475,37 грн. На підтвердження оплати зазначеної суми позивачем надано платіжну інструкцію АТ «Райффайзен Банк» від 29.07.2024 р. №4238. Також позивачем на підтвердження переходу права вимоги за Кредитним договором №7065558 від 23.03.2024 р. від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 29.07.2024 р. до Договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29 липня 2024 р. Окрім того, відповідно до п.3.2.6. Кредитного договору №7065558 від 23.03.2024р. передбачено право Кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Доказів такого виконання відповідачем надано не було. Отже, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за кредитним договором №7065558 від 15.01.2023р. на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29.07.2024р., внаслідок чого у нього наявне право вимоги до відповідача. Згідно із витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29.07.2024р., заборгованість відповідача за кредитним договором становить 34250,00 грн., з яких 10000,00 грн залишок по тілу кредиту, 23250,00 грн. залишок по відсотках, 1000,00 грн. залишок по комісії. Водночас, з огляду на відсутність доказів надання первісним кредитором відповідачу грошових коштів відповідно до кредитного договору №7065558 від 23.03.2024р., підстави для стягнення з відповідача зазначеної вище заборгованості у розмірі 34250,00 грн. відсутні. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Щодо стягнення витрат на судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір не стягується з відповідача.

Outcome: dismissed