Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2024 року № 7987919 в розмірі 64215 грн 91 коп., що складає 21334 грн 35 коп. заборгованості за основною сумою боргу, 32321 грн 56 коп. заборгованості по процентам за користування позикою та 10560 грн 00 коп. заборгованості за пенею. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн. Позов обґрунтовано тим, що 30 червня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір №7987919 про надання споживчого кредиту. Сторонами договору про надання споживчого кредиту №7987919 (далі за текстом Договір) є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі за текстом Товариство) та [PERSON] (далі за текстом Споживач). Вказаний Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п.2.1 п.2 договору споживчого кредиту, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, за реквізитами платіжної картки [NUMBER] . Згідно із п.п. 2.4 п.2 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 2.1 п. 2 договору №7987919. Сума кредиту 24000 гривень визначена у п.п. 1.3 п. 1 Договору. Строк кредиту становить 363 днів (п.п. 1.4 п.1 Договору) Підпунктом 4.4. договору визначено, що Споживач зобов`язується повернути Товариству у встановлений Договором строк кредит, оплатити проценти, штрафи і пені та інші платежі передбачені Договором. Періодичність платежів, їх кількість і розмір визначені графіком платежів, що є додатком №1 до Договору (п.1.4). Відповідно до п.п.9.8. Договору, підписанням цього договору про надання споживчого кредиту Споживач підтверджує, що він ознайомився на сайті creditplus.ua з повною інформацією щодо правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА», погоджується з ними, приймає їх і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статі 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 15 травня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №15052025. У відповідності до умов вказаного договору факторингу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників-підтверджується факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників який є додатком до Договору факторингу №15052025 від 15.05.2025, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 64215 грн 91 коп. за договором від 14 червня 2024 року № 7987919. Відповідно п.1.3 договору факторингу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогам чинного законодавства. Рух справи в суді. Ухвалою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2025 року, суддею Керекезою Я.І, було прийнято до свого провадження справу № 373/2410/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 25 листопада 2025 року, за клопотанням відповідача суд призначив судове засчідання у справі № 373/2410/25, сторони було викликано в засідання на 12 грудня 2025 року. 04.12.2025 суддя [PERSON] звільнена у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2606/0/15-25 від 04.12.2025. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 судова справа №373/2410/25 була розподілена на суддю Опанасюка І.О. Ухвалою від 23.01.2026 цивільну справу № 373/2410/25 прийнято до свого провадження суддею Опанасюком І.О. та постановлено проводити її розгляд, не змінюючи виду провадження, обраного попереднім складом суду, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, з урахуванням того, що дана справа є справою незначної складності. Судове засідання призначене на 12.02.2026. Представник позивача в заяві клопотав про проведення судового засідання за його відсутності. До суду не прибув. Заяв та клопотань від нього до суду не надходило. 25 листопада 2025 року, від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про надання їй строку для позасудового вирішення питання з позивачем. 10.02.2026 відповідач подала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. В поданій заяві зазначила про те, що частково визнає вимоги позивача. Вважає відсотки та пеню завищеними та такими, що нараховані безпідставно. Просить суд при постановленні рішення перевірити законність та обґрунтованість їх нарахування. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. З урахуванням того, що учасники справи до суду не прибули, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступне. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивач надав суду паперову копію електронного договору споживчого кредиту №7987919 укладеного 14 червня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] на суму 24000 грн 00 коп., строк кредиту 363 днів, процентна ставка (стандартна) діє протягом строку кредиту - 1.50% за день користування кредитом. Наведено розрахунок процентної ставки за строк користування кредитом, який становить 130096 грн 00 коп., з урахуванням періоду застосування заниженої процентної ставки 1.49% на день (п.п. 1.7.2 1.8.2 Договору). Договір позики містить електронні підписи сторін. З боку [PERSON] , Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4161. Також представником позивача надано додаток №1 до договору споживчого кредиту №7987919 від 14.06.2024 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, що є невід`ємною частиною договору, в якій зазначено дату видачі кредиту 14.06.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 363, сума кредиту 24000 грн 00 коп., загальна вартість кредиту 154680, 00 гривень, сума процентів за користування кредитом 130680 грн 00 коп., реальної річна процентна ставка 15778,69 % річних. На зворотній стороні аркуша розміщені електронні підписи сторін (з боку відповідача - електронний підпис одноразовим ідентифікатором А4161). Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема про строк кредитування, відсотки за користування кредитом, загальну вартість кредиту включаючи відсотки, також містить електронний підпис [PERSON] накладений одноразовим ідентифікатором KW2314, що підтверджує її обізнаність з умовами Договору про споживчий кредит. З наданого позивачем розрахунку заборгованості - заборгованість відповідача перед товариством станом на 14.05.2025 становить 64215 грн 91 коп., з яких : 21334 грн 35 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10800 грн 00 коп., заборгованості за процентами 54921 грн 34 коп. заборгованість за пенею 12000, 00 грн. Також, у розрахунку заборгованості вказано, що з боку [PERSON] було сплачено 30067. 53 грн., з яких було зараховано, 2665 гривень 65 копійок, як сплату основного боргу, 25961 гривень 88 копійок, як сплату процентів та 1440 гривень 00 коп. сплату штрафу. В підтвердження переходу права вимоги до позивача, до позовної заяви додано копію договору факторингу №1505202515 від травня 2025 року укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а також копію акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 15 травня 2025 року за Договором Факторингу №15052025 від 15.05.2025 року, за яким клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників від 15.05.2025 року кількістю 2471. Після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників фактор стає кредитором по відношенню до боржників щодо заборгованостей. Також акт містить інформацію щодо загальної суми заборгованості за реєстром боржників після переходу права вимоги до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в сумі 37 329 878 грн 13 коп. У наданому представником позивача витягу з реєстру боржників року номер кредитного договору, прізвище боржника, ІПН боржника та сума боргу. Також суду наданий лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» адресований ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за №7/11006 від 30.05.2005. За змістом цього листа 14.06.2024 о 10:20 була проведена транзакція в системі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» «EASY PAY», № замовлення 47462012 на суму 24000 гривень, номер транзакції - 1424005071», зарахування на картку [NUMBER] . Норми права, які застосовуються судом. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов\-язків, передбачених законом. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору). За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Одночасно із цим, згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Висновки суду. Договір споживчого кредиту №7987919 укладеного 14 червня 2024 року містить електронний підпис позичальника (відповідача) одноразовий ідентифікатор А4161,має електронну форму, вважається таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором факторингу №1505202515 від травня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА». За додатком до вказаного вище договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 64215 грн 91 коп. за договором від 14 червня 2024 року № 7987919. В той же час, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Предметом доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів, складають такі обставини: факт укладення цього договору в електронній формі, а також факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Доказування факту перерахування позикових коштів здійснюється, як правило, за допомогою первинних фінансових документів (чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з банківських рахунків, з яких або на які було перераховано грошові кошти тощо). Щодо такого підтвердження надання грошових коштів факту перерахування на картковий рахунок відповідача суму позики в розмірі 24000 грн 00 коп., через платіжну систему «EASY PAY», суд зазначає наступне. Суду наданий лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» адресований ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за №7/11006 від 30.05.2005. За змістом цього листа 14.06.2024 о 10:20 була проведена транзакція в системі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» «EASY PAY», № замовлення 47462012 на суму 24000 гривень, номер транзакції - 1424005071», зарахування на картку [NUMBER] . За змістом листа №7/11006 від 30.05.2005 організація переказу грошових коштів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» відбувалась на підставі Договору про організацію переказу грошових коштів з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» №087/20-П від 08.07.2022. Водночас, договору про організацію переказу грошових коштів №087/20-П від 08.07.2022, який підтверджує повноваження ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» на здійснення фінансових операцій на замовлення платника - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до позову не додано. Також, суду не надано платіжну інструкцію, на підставі якої мав відбуватись переказ коштів надавачем платіжних послуг, в результаті чого суд позбавлений можливості перевірити належне виконання платіжної операції, оскільки неможливо перевірити відповідність унікального ідентифікатора, що має бути зазначений у платіжній інструкції, з ідентифікатором, що вказаний у повідомлені про переказ коштів. Сам лист не містить відомостей а ні про банк-еквайр, через якого здійснювався платіж, а ні про кредитний договір за яким відбувалось перерахування кредитних коштів, не містить даних про особу, якій перераховувались кошти, та повних даних картки, на яку здійснювалось перерахування коштів, окремі цифри номеру картки частково позначені астерисками «*», без зазначення імені фізичної особи (позичальника), як держателя відповідної банківської карти. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Лист №7/11006 від 30.05.2005 не є первинним фінансовим документом та не може бути належним доказом надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Одночасно із цим, якщо особа, схвалює даний правочин своїми наступними діями, суд задовольняє позов про стягнення боргу за таким кредитним договором. Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Відповідач схвалив даний правочин своїми наступними діями неодноразово здійснив часткову оплату за договором №7987919 від 14.06.2024, а саме: 23.06.2024 року на суму 3366,00 гривень, 01.07.2024 на суму 3500,79 гривень, 12.07.2024 на суму 3733,58 гривень, 26.07.2024 на суму 4751,83 гривень, 02.08.2024 на суму 2715,33 гривень, 31.08.2024 на суму 4000,00 гривень. Загальна сума платежів здійснених [PERSON] за Договором споживчого кредиту №7987919 від 14.06.2024 року становить 30067 гривень 53 копійок з яких в рахунок погашення основного боргу було зараховано 2665,65 гривень, в рахунок оплати процентів було зараховано 25961,88 гривень та 1440,00 гривень зараховано в рахунок оплати штрафу, про що зазначено позивачем у розрахунку заборгованості та не заперечується відповідачем. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». У такий спосіб, позивачем доведено виникнення між ним та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі. Щодо пені в розмірі 10560, 00 гривень заявленої до стягнення суд зазначає наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесені зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит(позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом даної справи. У такий спосіб, хоча умовами кредитного договору (оферти) сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях, а відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 10560, 00 гривень слід відмовити. Щодо відсотків заявлених позивачем до стягнення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: "визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду". Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Так, ЗУ «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. А, відповідно до статті 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, - про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) в разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо усупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, статтею 21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, згідно якої споживач, що порушив своє зобов`язання про повернення кредиту та відсотків за ним, - має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проте, законодавцем визначені чіткі особливості щодо розміру відповідальності споживача, - яка визначена у пункті 2 статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме: у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), яка нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, - не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, - у розмірі 1,50 %, - що становить 130680 грн 00 коп. за весь час користування кредитом, - є несправедливим у розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить встановленим обмеженням статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності і добросовісності, - що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, - адже встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більш, ніж 15 % простроченого платежу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 24534 грн 50 коп (21334 грн 35 копійок заборгованість за кредитом + 3200 грн 15 коп - сума відсотків, яка не перевищує 15 % від суми простроченого платежу), а тому - вимоги позову підлягають частковому задоволенню на зазначену суму. Вирішення судових витрат. Судові витрати заявлені до стягнення складаються з судового збору. Згідно із платіжною інструкцією №124576 від 18.07.2025 позивачем сплачено 3028,00 гривень судового збору. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 38,20%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1156 грн 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial