Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. [PERSON] (заінтересована особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) 26.12.2025 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що заявнику на підставі договору купівлі-продажу №3-445 на квартиру, посвідченого 19.02.1998 державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П. на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі договору купівлі-продажу №3-445 на квартиру в ньому були допущені помилки, які перешкоджають заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а саме: по батькові записано « [PERSON] »,тоді як в паспорті громадянина України, який був виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області від 04.10.2000, її по батькові зазначене « [PERSON] нівна». З приводу виправлення зазначеної описки в договорі купівлі-продажу№3-445 на квартирузаявник звернулась до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, проте їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій і зазначено, що заявник повинна звернутись до суду з відповідною заявою. Заявник вважає, що причина неправильного написання її по батькові виникла в зв`язку з неправильним переведенням з російської на українську мову. Внаслідок зазначеної помилки в неї на даний час виникла невідповідність між документами, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я, необхідними для вільного розпорядження своєю власністю. В зв`язку з чим виникла необхідність встановити факт належності їй [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу №3-445 на квартиру [ADDRESS] . Заявник вимушена звернутися до суду із данною заявою. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №3-445 на квартиру, посвідченого 19.02.1998 державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П. на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.4-4 зв.). При видачі договору купівлі-продажу №3-445 на квартиру в ньому були допущені помилки, які перешкоджають заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а саме: по батькові записано « [PERSON] »,тоді як в паспорті громадянина України, який був виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області від 04.10.2000, її по батькові зазначене « [PERSON] нівна». Все вищевикладене підтверджується копіями паспорту заявника, технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-8, 9-12).. V. Оцінка Суду. За змістом частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Це підтверджується і п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не 3інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт належності правовстановлюючого документу заявнику. В зв`язку із чим, Суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. З цих підстав,

Outcome: approved