Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

21.01.2026 за результатами розгляду справи ухвалено рішення, яким задоволено частково позовні вимоги [PERSON] 27.01.2026 через електронний суд представником позивача, адвокатом Васютин Я. В. направлено заяву про ухвалення додаткового судового рішення з вимогою стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000,0 гривень. В обґрунтування заяви зазначив, що 21.01.2026 рішенням Галицького районного суду позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2020 та стягувати з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3600,0 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривні. Виконавчий лист у справі № 341/1053/19 від 23.03.2020, виданий Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1300,0 гривень щомісячно на кожну дитину - відкликати. Копію вказано рішення отримано 22.01.2026 об 21-58 годин в електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд». У зв`язку з розглядом вказаної цивільної справи позивачем понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 10000,0 грн. В позовній заяві позивач повідомляла суд, що у зв`язку із розглядом справи нею будуть понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 10000,0 грн, а докази понесених витрат будуть подані суду в порядку та строк передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Приймаючи додаткове рішення, просив суд врахувати правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблений у Постанові від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19. Від представника відповідача-адвоката Яш П. К. надійшли заперечення на вказану заяву, де зазначено, що в матеріалах справи є відзив на позовну заяву, за яким [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,0 грн., долучивши відповідні докази. Просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Представник позивача-адвокат Васютин Я. В. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині заяви просив судовий розгляд справи про ухвалення додаткового рішення проводити без його участі та участі позивача. Подану заяву підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача-адвокат Яш П. К. заперечив щодо заяви адвоката Васютина Я. В. щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 тис грн, оскільки стороною не надано достатніх доказів щодо їх стягнення. Крім того, просив врахувати співмірність витрат Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами, вислухавши представника відповідача-адвоката Яша П. К., суд дійшов наступного. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У вищевказаній справі встановлено, що в позовній заяві позивачем ставилось питання про витрати на правничу допомогу, зокрема, стороною вказано, що розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи складається із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,0 грн. До цих витрат, зокрема, належать: надання клієнту первинної допомоги -1000,0 грн, складання та подання позовної заяви-3000,0 грн, складання та подання адвокатських запитів-1000,0 грн, складання та подання відповіді на відзив-2000,0 грн, складання та подання клопотання про доручення письмових доказів -1000,0 грн, участь у судовому засіданні-1000,0 грн, складання та подання клопотання про доручення письмових доказів -1000,0 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу долучено ордер на надання правничої допомоги, договір № 250/2025 про надання правничої допомоги, рахунок № 01/250/2025 від 23.01.2026, акт 01/250/20/2025 про надання послуг професійної правничої допомоги. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц, провадження № 61-12669св23 зазначено, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Отже, суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених за результатами розгляду цієї справи, вважає, що стягненню витрат на правничу допомогу підлягає стягнення з відповідача на користь позивача В. 5000,0 грн. Суд виходить з принципів співмірності та розумності судових витрат, врахував характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру та заявлене клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Outcome: partial