Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

у грудні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 415,43 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 11 200,00 грн, мотивуючи тим, що 17.05.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладена Заява-Договір №TDB.2021.0207.13609 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, за умовами якого клієнту надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточний рахунок клієнта. 03.09.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та АТ «Мегабанк» укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тім числі і право вимоги до відповідача-боржника за кредитним договором №TDB.2021.0207.13609. 27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача-боржника за кредитним договором №TDB.2021.0207.13609 від 17.05.2021 (а.с.2-9). Ухвалою від 10.12.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 81). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с.84-87,96,97), відповідач рекомендованим повідомленням за адресою реєстрації, які 23.12.2025 та 2026 повернуті з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.88,89). Позивач у змісті позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.8 на зв.), а також подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.90). Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 17.05.2021 [PERSON] підписав Заяву Договір (індивідуальну частину) №TDB.2021.0207.13609 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових рахунків todobank, за умовами якого [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, строком на 12 місяців, пільговим періодом 62 дні, базовою процентною ставкою 56% річних, у пільговий період 0,0001%, орієнтовною реальною процентною ставкою 87,30% річних. Відповідно до п.1 Заяви-Договору підписанням цього договору позичальник беззастережно підтверджує прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції (оферти) АТ «Мегабанк» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк»: www.megabank.ua (а.с.50). Згідно з п. 2 Заяви-Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № [NUMBER] (у доларах США), № [NUMBER] (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну карку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску. Картка є власністю банку (а.с.50). Відповідно до п. 4 Заяви-Договору банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що не перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії 200000,00 грн, пільговий період 62 дні, строк кредиту 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія, мета кредиту споживчі цілі, базова процентна ставка 56% річних (а.с.50). Згідно з п.6 Заяви-Договору, строк дії договору набирає чинності з моменту підписання Заяви-Договору та діє протягом трьох років. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою (а.с.50 на зв.). Підписанням Заяви-Договору клієнт підтверджує, що ця Заява-Договір, Договір з додатками, в тому числі Тарифи, у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися як цьому тексті, так і в інших частинах договору, з усіма умовами договору ознайомлений і згодний, а також що до укладання договору клієнт ознайомився з лімітами (обмеженнями), що застосовуються банком під час здійснення операцій з картками, ознайомився з Правилами користування картками та Тарифами, які є додатками до договору (п.п.7,7.1, 7.7 Договору) (а.с.50 на зв.). На підтвердження укладення між сторонами вказаного договору позивачем надано копію Заяви-Договору, підписаної відповідачем особисто та тарифний пакет «todobank» (а.с.50,65-66). Окрім того, про обізнаність відповідача щодо тарифів та сукупної вартості кредиту свідчить власноручно підписаний [PERSON] паспорт кредиту від АТ «Мегабанк» від 17.05.2021 (а.с.51). Згідно з довідкою про відкриття рахунків, 17.05.2021 відповідачу [PERSON] відкриті рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с.52). Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками з особового рахунка відповідача [PERSON] за періоди з 17.05.2021 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 (а.с.32-37, 41-49). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, наданої АТ «Мегабанк», загальна сума заборгованості [PERSON] становить 27 415,43 грн, з яких: 8 765,03 грн заборгованість за основним боргом, 18 650,40 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.38). 03.09.2024 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 14-16,18). Отже, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором №TDB.2021.0207.13609 від 17.05.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] . Як видно з платіжної інструкції №66895 від 31.07.2024, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило оплату АТ «Мегабанк» згідно договору № GL1N426240 від 03.09.2024 (а.с.17). 27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників (а.с.12-13). Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги за Кредитним договором №TDB.2021.0207.13609 від 17.05.2021, до відповідача в розмірі 27 415,43 грн (а.с.31). Відповідно платіжних інструкцій, зазначених на а.с.30, позивачем здійснено сплату ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» за договором факторингу №1/12 від 27.12.2024. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що докази, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому їх слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №TDB.2021.0207.13609 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 17.05.2021 року у розмірі 27 415,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом: 8 765,03 грн, заборгованість за відсотками 18 650,40 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До позовної заяви ТОВ «ФК Єврокредит» додано: ордер на надання правничої допомоги від 11.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.07.2024, договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, вартість послуг (прейскурант) від 01.07.2025, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12122269 від 14.08.2025 (а.с.20,23,24-29, 28 на зв.,57). Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 1.2 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно з положеннями розділу 3 Договору сума гонорару за надання правничої допомоги складається з гонорару, який сплачується клієнтом за надання послуг по стягненню заборгованості з боржників та гонорару за фактичне стягнення заборгованості (а.с.25). У вартості послуг (прейскуранті) зазначена вартість за послугу по стягненню заборгованості з боржників (а.с.28 на зв.). Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12122269 від 14.08.2025, ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом надано наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, вартість 1 200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості, вартість 10 000,00 грн (а.с.57). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що ця справа є типовою та нескладною, договором про надання правової допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг. Тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правничої допомоги згідно із зазначеним переліком. Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу в цілому, суд уважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved