Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

09.06.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок»: 1) заборгованість за кредитним договором № 3402217939-515211 від 11.11.2021 р. в розмірі 21 650,00 грн, що складається з: 6 250,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 15 400,00 грн заборгованість за відсотками за користування позикою; 2) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн; 3) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 11.11.2021 між ТОВ «Кошельок» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3402217939-515211 в електронній формі, за яким відповідач отримав кредитні кошти у сумі 6 250,00 грн на банківську картку та зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, однак свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 21 650,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами, а також просить стягнути судовий збір і витрати на правничу допомогу. Таким чином позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору та не виконав грошове зобов`язання у добровільному порядку. Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, документи, які б підтверджували факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Ухвалою судді від 11.06.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів із АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 20.06.2025 р. до суду надійшов відзив від відповідача, у якому останній заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні. У відзиві відповідач зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі, оскільки надані до позову документи не містять власноручного підпису відповідача або електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідач вказує на відсутність належних первинних документів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів саме відповідачу та належність платіжної картки, на яку здійснювався переказ. Також відповідач зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім документом та не може вважатися належним доказом наявності заборгованості без первинних бухгалтерських документів і банківських виписок, які б підтверджували рух коштів та факт отримання кредиту. Окрім цього, відповідач заявляє про сплив строку позовної давності та просить суд застосувати наслідки його спливу. Разом із відзивом відповідач повідомив про понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та просить суд врахувати їх під час вирішення питання про розподіл судових витрат. 02.07.2025 р. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи від представника позивача. 16.07.2025 р. до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, у яких останній заперечує доводи відзиву відповідача та вважає їх необґрунтованими і такими, що не спростовують позовних вимог. У додаткових поясненнях позивач зазначає, що кредитний договір був належним чином укладений в електронній формі відповідно до вимог законодавства, з використанням одноразового електронного ідентифікатора, а факт перерахування кредитних коштів підтверджується наданими до матеріалів справи довідками платіжної системи та банку. Позивач наголошує, що відсутність паперових первинних бухгалтерських документів не свідчить про відсутність зобов`язань, оскільки спірні правовідносини виникли у сфері електронної комерції, яка регулюється спеціальним законодавством. Також позивач зазначає, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, відповідач не надав жодного контррозрахунку або доказів неправильності нарахувань, а тому заперечення щодо розміру заборгованості є безпідставними. Окремо представник позивача заперечує проти застосування строків позовної давності, вказуючи на їх продовження у зв`язку з дією карантину та воєнного стану. Крім того, у додаткових поясненнях позивач просить суд зменшити розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на малозначність справи, шаблонний характер відзиву та неспівмірність заявленої суми у 8 000,00 грн із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, і вважає обґрунтованим зменшення таких витрат до мінімального розміру. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а позивач у поданій позовній заяві просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2021 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 3402217939-515211 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (а.с.24-32). Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил текст яких знаходиться на Сайті Кредитодавця: https://koshelok.net. (п. 9.4. Договору). Відповідно до умов договору Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 6 250,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених цим Договором (п. 1.1 Договору). Кредит надається строком на 22 дні (далі Лояльний період) (п. 2.1 Договору), фіксована процентна ставка 2.20 % в день. Згідно із п. 2.3. Договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит надається позичальнику згідно його заяви шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на картковий рахунок, вказаний позичальником у заявці. Згідно із п. 3.7. Договору, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього Договору (п. 3.3. Договору). Відповідно до п. 3.6., 3.7, 3.8 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 730 процентів річних, що становить 2.2% в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. У відповідності до п. 9.1. Договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до довідки про підтвердження платежу від 15.05.2025 р. ЦВ ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві (а.с.22) та повідомлення XPAY Group LLC (а.с.23), встановлено, що 11.11.2021 р. на номер платіжної картки № [NUMBER] банком здійснено успішний переказ грошових коштів за Договором № 3402217939-515211 у сумі 6 250,00 грн. Згідно з детальним розрахунком за Договором № 3402217939-515211 про надання коштів від 11.11.2021 р. заборгованість [PERSON] складає 21 650,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 6 250,00 грн, заборгованість по відсотках 12 375,00 грн, що складається з нарахованих % в межах Лояльного періоду 3 025,00 грн та % за продовжений строк користування позикою 12 375,00 грн (а.с.18,19). 08.07.2025 р. до суду надійшла витребувана інформації судом від АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с.86). Відповідно до наданої виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н за період 10.11.2021 р. - 02.03.2022 р. по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , вбачається, що 11.11.2021 р. на зазначу картку зараховано переказ коштів у розмірі 6 250,00 грн (а.с.87,88). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з дій осіб, що породжують цивільні правові наслідки. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Із наданих у справі доказів встановлено факт зарахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, що підтверджується банківськими документами, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що між сторонами фактично виникли кредитні правовідносини, а відповідач отримав грошові кошти. Отже, з урахуванням положень ст. ст. 11, 525, 526 ЦК України з відповідача підлягає стягненню сума фактично отриманих грошових коштів у розмірі 6 250,00 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України проценти за користування позикою сплачуються у розмірі та порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються кредитним договором, а фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку договору. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, у тому числі електронній, а правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Разом з тим, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, а відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі за умови належного волевиявлення сторін. Згідно з ч. 12 ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний електронним підписом або електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а електронний підпис використовується для ідентифікації особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Разом з тим відповідно до ст. 76 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Як встановлено судом, поданий позивачем примірник кредитного договору не містить доказів підписання його відповідачем ані власноручним підписом, ані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а також відсутні технічні дані, які б підтверджували ідентифікацію відповідача та факт прийняття ним умов договору. Посилання позивача на те, що укладення договору було б неможливим без вчинення відповідачем певних дій, суд оцінює як припущення, що відповідно до ст. 81 ЦПК України не є належним доказом. За таких обставин суд доходить висновку, що відсутні належні докази погодження відповідачем істотних умов договору щодо процентної ставки, у зв`язку з чим правові підстави для стягнення процентів у розмірі 15 400,00 грн відсутні. Щодо позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. ЗУ від 30.03.2020 р. № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 р. на території України запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався та діяв до 30.06.2023 р. ЗУ №2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким встановлено, що у період дії воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється. Воєнний стан введено Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. та він триває на момент розгляду справи. Таким чином перебіг позовної давності продовжено на строк дії карантину та зупинено на період дії воєнного стану, при цьому кредитний договір укладено 11.11.2021 р., тобто у період дії карантину, у зв`язку з чим перебіг позовної давності фактично не розпочався, а доводи відповідача про її сплив є безпідставними. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у частині стягнення з відповідача суми фактично отриманих грошових коштів у розмірі 6 250,00 грн, а у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення між сторонами кредитного договору в частині погодження умов щодо нарахування процентів, зокрема доказів підписання відповідачем відповідного договору (електронного правочину) або підтвердження його волевиявлення на приєднання до таких умов. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1112 від 23.05.2025 р., встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви до суду розмірі 2 422,40 грн (а.с.1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 28,87% (6 250,00 грн / 21 650,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 699,35 грн (2 422,40 * 28,87%), а решта сплаченого судового збору залишається за позивачем. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач поніс також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується: 1) договором про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 р., укладений між ТОВ «Кошельок» в особі директора [PERSON] та Адвокатським бюро «Герман Гурський та парнери» (а.с.38), 2) додатком до договору про надання правової допомоги (а.с.39), відповідно до якого, вартість наданих послуг складає 10 000,00 грн (а.с.39), 3) свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.41). Крім того, відповідач поніс судові витрати на правничу допомогу, пов`язані з підготовкою та поданням відзиву на позовну заяву, у розмірі 8000,00 грн. Витрати відповідача на правову допомогу підтверджуються: 1) договором про надання правничої допомоги від 01.06.2025 р. укладеним між адвокатом Серкіним К.Ю. та [PERSON] (а.с.62), 2) додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 р. (а.с.63), 3) актом приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.05.2025 р., додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2025 р. (а.с.64), ордером на надання правничої допомоги (а.с.65). Статтею 137 ЦПК України, врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір заявлених позовних вимог становить 21 650,00 грн, з яких суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог у частині стягнення тіла кредиту у розмірі 6 250,00 грн, що складає 28,87 % (6 250,00 грн / 21 650,00 грн) від загальної суми позовних вимог. Відповідно у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів у розмірі 15 400,00 грн, що становить 71,13 % (15 400,00 грн / 21 650,00 грн), суд відмовляє. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. З урахуванням пропорції задоволених позовних вимог, частка витрат позивача на професійну правничу допомогу, яка підлягає компенсації з відповідача, становить 2 887,00 грн (10 000,00 грн * 28,87%), тоді як частка витрат відповідача, що припадає на відмовлену частину позовних вимог, становить 5 690,40 грн (8 000,00 грн * 71,13%). Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладену більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Різниця між цими сумами складає 5 690,40 грн - 2 887,00 грн = 2 803,40 грн. Отже з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 2 803,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved