Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

21 травня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] ,яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням за зареєстрованою адресою з 2014 року. В обґрунтовання вимог позивачка вказала на те, що її мати отримала право на заняття сім`єю у складі восьми осіб житлової площі у квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] . У подальшому після розподілу особових рахунків на ім`я позивачки було відкрито особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї з чотирьох осіб, зокрема двох сестер і племінниці. Наразі у квартирі зареєстровані: її сестра [PERSON] з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] , та діти сестри [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Проте вказані особи з 2014 року не проживають за адресою реєстрації, що призводить до додаткових витрат позивачки на оплату комунальних послуг за зареєстрованих осіб, а також унеможливлює вирішення інших питань, як законного користувача житлової площі. 03 червня 2025 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 01 липня 2025 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У ході розгляду справи до участі в якості третьої особи залучено Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування. Позивачка та її представниця у судовому засіданні 24 вересня 2025 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі. У судове засідання 02 лютого 2026 року позивачка не з`явилася, в матеріалах справи є заява її представниці адвоката Боровик А.О. про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності сторони позивачки, в якій також не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вони повернулися до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 та абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вони вважаються такими, що повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями до суду не зверталися, відзив на позов не надавали. Третя особа - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування свого представника у засідання не забезпечила, із клопотаннями до суду не зверталася, письмових пояснень не надавала. Враховуючи неявку належним чином повідомлених відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачки, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено у ході судового розгляду, 25 серпня 1987 року на підставі рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів міста Одеси від 17 липня 1987 року № 615 [PERSON] був виданий ордер № 496 серії КР на зайняття шести кімнат загальною площею 81,64 кв.м у квартирах [ADDRESS] і [ADDRESS] , для проживання сім`єю у складі восьми осіб: [PERSON] , її чоловіку [PERSON] , та їхнім дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . За заявою [PERSON] розпорядженням Суворовської районної адміністрації від 25 серпня 2004 року № 3333р особистий рахунок на ім`я [PERSON] на кв. [ADDRESS] закрито, та відкрито на ім`я [PERSON] особистий рахунок на кв. [ADDRESS] , житловою площею 3 x 40,72 кв.м вказаного будинку на склад сім`ї із чотирьох осіб (вона, дві сестри та племінниця). 08 жовтня 2011 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до витягу з особового рахунку ОСББ «Добровольського-102» на [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] . 21 липня 1995 року сестра позивачки [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». У подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У іншої сестри [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі за даною адресою окрім позивачки зареєстровані: сестра позивачки - [PERSON] , її чоловік - [PERSON] , їхні діти: неповнолітній [PERSON] та [PERSON] , а також діти сестри [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . Проте вказані особи з 2014 року не проживають за зареєстрованою адресою. Факт не проживання відповідачів на спірній житловій площі з 2014 року та відсутність за місцем реєстрації їхніх особистих речей підтверджується актом, складеним сусідами позивачки [PERSON] (мешканцем квартири [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканкою квартири [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканцем квартири [ADDRESS] ), підписи яких засвідчені головою правління ОСББ «Добровольського-102». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, її сім`ю знає давно, з моменту отримання ними житла, знає, що з нею проживала сестра з родичами, з 2014 року вона нікого з них не бачить, окрім [PERSON] та її дітей. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів За нормами ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Згідно з ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. В силу ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як зазначено в частині 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Крім того, норма ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи встановлені обставини, непроживання відповідачів на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved