Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

30 вересня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І., через систему «Електронний суд», звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , заборгованість за Кредитним договором №102345147 від 13.05.2024 року, в сумі: 14 522,00 грн., на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та суми 8000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614). Позов обґрунтовано наступним, 13.05.2024 року між [PERSON] (надалі відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі кредитодавець, первісний кредитор) був укладений договір про споживчий кредит № 102345147 (надалі кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 3 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач та кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. В подальшому, 24.09.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги), та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 102345147 від 13.05.2024 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первинного кредитора згідно договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024 року. Сума заборгованості відповідача становить 14 522,00 грн., відповідно до виписки з особового рахунка, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 5 092,08 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 483 грн.; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5 946,92 грн. Вказує, що позивачем було проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме, надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23930918/6452 від 12.08.2025 року. 14 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації 13.08.2024 (за заявою власника житла) за адресою: [ADDRESS] . (а.с.41). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.10.2025 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 10.11.2025 року о 11-30 год. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. (а.с.42,43). В зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та не отримання відповідачем судової кореспонденції 10.11.2025 року постановлено ухвалу суду про опублікування на офіційному веб сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судові засідання відповідача. (а.с.50,51). 09.02.2026 року в судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. (а.с.5). У судові засідання, призначені на 10.11.2025, 05.12.2025, 15.01.2026, 09.02.2026 відповідач не з`явився, відзиву не подавав. За останнім відомим місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , судова кореспонденція не отримана, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.48). Від нього не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи. Крім того, на офіційному веб-сайті Судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача до Гребінківського районного суду Полтавської області. З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 09.02.2026 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , було укладено договір про споживчий кредит №102345147, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інших засобів, відповідно до п. 6 кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.п. 1.2. 1.4., кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3 000,00 грн., кредит надається строком на 345 днів з 13.05.2024, остаточна дата погашення кредиту 23.04.2025. При цьому підпунктами 1.5.1, 1.5.2 пункту 1.5, пунктом 1.6 визначено, що комісія за надання кредиту складає 483,00 грн, яка нараховується за ставкою 16,10 відсотків від суми кредиту одноразово, а проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 357,70 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду визначеного графіком платежів. Загальні витрати за кредитом складають 14 873,40 грн., згідно графіку платежів. (а.с.7-14). Вказаний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статей 627, 628, 638, 639, 640, 1055, 207 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно довідки про ідентифікацію договір був підписаний [PERSON] 13.05.2024 о 14:16:12 із застосування ідентифікатора 260804, номер на який відправлено одноразовий ідентифікатор +380500597558.(а.с.14 зворот). ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 3 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №88860042 від 13.05.2024. (а.с.16). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024, заборгованість відповідача станом на 24.09.2024 складає 14 522,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 5 092,08 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 483 грн.; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5 946,92 грн. (а.с.16-18). 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №112-МЛ від 24.09.2024 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024 року, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем, що також підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників, копією платіжної інструкції №5899 від 24.09.2024 та копією витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 112-МЛ від 24.09.2024.(а.с.19 зворот - 29). Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 112-МЛ від 24.09.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 14 522,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 5 092,08 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 483 грн.; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5 946,92 грн. (а.с.29). 12.08.2025 року відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №23930918/6452. (а.с.30). Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача в порядку правонаступництва прав кредитора за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024, недійсність якого в установленому порядку невстановлена. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18)). За загальними правилами, передбаченими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 ЦК України. Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина другастатті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно достатті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Таким чином, відсотки за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024 року за період користування відповідачем кредитними коштами з 13.05.2024 по 24.09.2024 у сумі 5 092,08 грн., та заборгованість за тілом кредиту у сумі 3 000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умов укладеного між сторонами кредитного договору. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, 24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника [PERSON] за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024 року. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу боржника претензії про погашення кредитної заборгованості від 12.08.2025 року вих. №23930918/6452, в якій було повідомлено про заміну кредитора та вимогою про погашення заборгованості, проте відповідачем вказані вимоги проігноровано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за сумою кредиту та нарахованих відсотків. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за комісією у розмірі 483,00 грн., задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено плату, як комісію за надання кредиту, заявлену до стягнення 483,00 грн. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 5 946,92 грн. Загальновідомою є та обставина, що з 24.02.2022р. і по теперішній час на території України діє режим воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №2102-IX. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було доповнено розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК пунктом 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Прийняття такої законодавчої зміни обумовлено складністю фінансово-економічної ситуації в Україні, що зумовлена військовою агресією. Відповідне регулювання цивільних правовідносин має тимчасовий характер і узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже введене законодавче обмеження прав кредитора на отримання штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання боржника під час дії режиму воєнного стану направлене на забезпечення реалізації засад справедливості, добросовісності і розумності у цивільних правовідносинах. За таких обставин покладання на відповідача обов`язку зі сплати позивачу компенсаційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 5 946,92 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач до суду не з`явився, не скористався наданим йому процесуальним правом відзиву на позовну заяву, факт укладення кредитного договору, отримання грошових коштів від первісного кредитора та розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Враховуючи те, що відповідач, не виконав у повному обсязі свої зобов`язання щодо вчасного погашення заборгованості за кредитним договором №102345147 від 13.05.2024 року між ним та первісним кредитором, суд вважає що вимоги позивача, якому відступлено право грошової вимоги за договором №112-МЛ від 24.09.2024, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі: 8 092 (вісім тисяч дев`яносто дві) грн. 08 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредита 3 000,00 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків 5 092,08 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову 56% з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 356,50 грн. Також, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду: договір №0107 від 01.07.2025 року про надання правової (правничої допомоги) між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2093 від 29.09.2012 р.; ордер на представництво інтересів позивача від 02.07.2025 року серії ВС №1381377; Акт №Д/2361 наданих послуг (правничої допомоги) від 20.08.2025, в якому вказаному суму наданих послуг 8 000,00 грн.; та детальний опис виконаних робіт до акту №Д/2361 від 20.08.2025 наданих послуг (правничої допомоги). (а.с.30 зворот-34). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, витраченого часу на її надання є неспівмірними з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагає того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у Акті №Д/2361 наданих послуг (правничої допомоги) від 20.08.2025, та детальному опису виконаних робіт. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, зважаючи на те, що представник позивача не брав участі в судових засіданнях, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.

Outcome: partial