Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 56 743,78 грн. та судовий збір. Позовну заяву мотивує тим, що 28.09.2023 року між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та ТОВ «Перша лізингова компанія» (нова назва ТОВ «ЕЙВЕНС УКРАЇНА») було укладено Бордеро № 9 2023 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-23-00-262 від 01 серпня 2023 року. Відповідно Генерального Договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «TOYOTA RAV4» д.н.з. [NUMBER] . Згідно Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. 11 грудня 2023 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 14 лютого 2024 року позивачем на підставі Акту виконаних робіт №Fo-K-006129 від 26 січня 2024 року складено страховий акт №ALD-9207 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 56 743, 78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №56414 від 15 лютого 2024 року. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП застрахована не була. 19 лютого 2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №50593 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Процесуальні дії по справі, заяви учасників Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Представник позивача у судове засідання 12.02.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому 10.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, також вказує, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання 12.02.2026 повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі, шляхом надсилання судової повістки на зареєстровану адресу проживання, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавала. Крім того, слід зазначити, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та повістка, які повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наведене а також те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 01.08.2023 року між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-23-00-262 та Бордеро №0-2023 в період з 28.09.2023 по 28.09.2023 застрахованих ТЗ, предметом якого є страхування транспортного засобу «TOYOTA RAV4» державний номерний знак [NUMBER] . Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року у справі №308/1349/24 [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу що становить 850,00 грн. 00 коп. У постанові суддею встановлено, що 11.12.2023 року о 08 год. 30 хв. в м. Ужгород, перехрестя Капушанська Достоєвського, [PERSON] керувала транспортним засобом Chery Tiggo AO3899BT, нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення з ТЗ «TOYOTA RAV4» д.н.з. [NUMBER] , чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. З копії свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] слідує, що власником транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] є ТОВ «Перша лізингова компанія». Згідно повідомлення про страхову подію від 11.12.2023 року та заяви на виплату страхового відшкодування від 09.02.2024 року, ТОВ «Перша лізингова компанія» звернулась до ПАТ «СК «УСГ» з проханням про сплату страхового відшкодування по полісу ALD-2023-00000000888, по страховому випадку який стався 11.12.2023 року з автомобілем «TOYOTA RAV4» державний номерний знак [NUMBER] в сумі 566743,78 грн. Відповідно до акту огляду пошкодженого ТЗ від 18.12.2023 було оглянуто автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] , та міститься опис виявлених пошкоджень. Доданим рахунком №ФФ229171 від 14.12.2023 на підставі Акту виконаних робіт № Fo-K-006129 від 26.02.2024 року ТОВ «ФОРВАРД АВТОЦЕНТР», підтверджено перелік ремонтних робіт та їх вартість, що складає 64057,50 грн. (без ПДВ), 76869,00 грн. (з ПДВ) щодо автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно копії платіжної інструкції №2609 від 07.02.2024 року ТОВ «Перша Лізингова Компанія» перерахувала ТОВ «ФОРВАРД АВТОЦЕНТР» 76869,00 грн. оплата за ремонт автомобіля [NUMBER] згідно з рахунком № Fo-K-006129 від 26.02.2024 року. Позивачем було складено страховий акт № ALD-9207 від 26.02.2024 про здійснення страхового відшкодування на користь потерпілої особи, де розмір страхового відшкодування становить 56 743, 00 грн. Згідно копії платіжної інструкції №56414 від 15.02.2024 ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» перерахувала ТОВ «Перша лізингова компанія» 56 743,78 грн., де в призначенні платежу зазначено: «ALD-0009207 стр.акт в 14.02.24: Страх.відшк. ALD-2023-00000000888 в 28.09.23 ТОВ ПЛК ЄДРПОУ 30436756;Toyota RAV4 KA3648EK. Без ПДВ» Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як встановлено судом, 01.08.2023 року між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-23-00-262 та Бордеро №0-2023 в період з 28.09.2023 по 28.09.2023 застрахованих ТЗ, предметом якого є страхування транспортного засобу «TOYOTA RAV4» державний номерний знак [NUMBER] . 11.12.2023 року о 08 год. 30 хв. в м. Ужгород, перехрестя Капушанська Достоєвського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «TOYOTA RAV4» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Chery Tiggo [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до страхового акту № ALD-9207 від 26.02.2024 та розрахунку страхового відшкодування ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УСГ» відшкодувало власнику транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4» державний номерний знак [NUMBER] , шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у настанні якої винною визнано відповідача [PERSON] , в розмірі 56 743, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. За приписами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, із наявної в матеріалах справи копії постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2024 року у справі №308/1349/24, яка набула законної сили року та є обов`язкова для суду, при розгляді даної справи про правові наслідки дій [PERSON] в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року у справі №308/1349/24 [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої у вигляді штрафу що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок). З огляду на викладене, враховуючи, що позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені Закону України «Про страхування», з урахуванням вимог ст. 1191 ЦК України, за відсутності доказів про протилежне, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування, в розмірі 56743,78 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved