Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 19.07.2024 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (далі ТОВ «МАКС КРЕДИТ») було укладено Договір кредитної лінії №00-9858952. 17.03.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 у сумі 32 572,00 грн., з яких: 9 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 372,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 4 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості в розмірі 28 572,00 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 03.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано докази у справі від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 06.11.2025 витребувані докази надійшли до суду. 18.11.2025 представником відповідача адвокатом Калініним С.К. скеровано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, який отриманий судом 20.11.2025. Як вбачається з відзиву представник відповідача просить розглядати справу № 211/12692/25 без участі сторони відповідача; позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9858952 від 19.07.2024 у розмірі 1 152,67 грн.; у решті позовних вимог відмовити; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 97,72 грн.; стягнути з позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 757,96 грн. 21.11.2025 представником позивача Хлопковою М.С. скеровано через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, яка отримана судом 24.11.2025. Як вбачається з відповіді на відзив представник позивача просить прийняти відповідь на відзив; врахувати відповідь на відзив при розгляді справи № 211/12692/25 по суті; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №00-9858952 від 19.07.2024 у розмірі 32 572,00 грн., яка складається з наступного: 9 200,00 грн. - заборгованість за кредитом; 19 372,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 покласти на відповідача. Також 21.11.2025 представником позивача Хлопковою М.С. скеровано через систему «Електронний суд» заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка отримана судом 24.11.2025. Як вбачається із заяви представник позивача просить врахувати дану заяву при розгляді справи; зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: Стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №00-9858952 від 19.07.2024 у розмірі 22 040,00 грн., яка складається з 8 000,00 грн. - заборгованості за тілом, 11 800,00 грн. - заборгованості за відсотками, 1 200,00 грн. - заборгованості за комісією. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,40 грн. покласти на відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до прохальної частини позову представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за відсутності представника товариства, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Калінін С.К. про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 19.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9858952. За умовами договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося відкрити відповідачу кредитну лінію в розмірі 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається строком на 360 днів. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами, які надані споживачем, а саме карту за № [NUMBER] . Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 08230, ідентифікатор введено 19.07.2024 о 14:55:58, надіслано на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 17-19 - копія договору з графіком платежів). Перерахування грошових коштів відповідачу за Договором кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 у сумі 8 000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується інформацією, витребуваною від АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» за ухвалою суду. З витребуваної інформації вбачається, що у період з 19.07.2024 по 24.07.2024 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 8 000,00 грн., вказана карта емітована на ім`я [PERSON] ; номер мобільного телефону [NUMBER] не є фінансовим номером відповідача, але знаходиться в його анкетних даних (а.с. 45). Доказів на спростування факту укладення Договору про відкриття кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 та отримання кредитних коштів у сумі 8 000,00 грн. відповідачем не надано. Підписавши Договір кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 та графік платежів, відповідач погодився з умовами договору, правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Зазначений Договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 17.03.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 у загальній сумі 32 572,00 грн., з яких: 9 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 372,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 4 000,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 31, 33-35 - копія договору з додатками, а.с. 32 - копія витягу з реєстру, а.с. 30 - копія платіжної інструкції, а.с. 28 - виписка з особового рахунку). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 у загальній сумі 32 572,00 грн. Сторона відповідача визнає позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 1 152,67 грн., виходячи з наступного розрахунку: 8 000,00 грн. тіло кредиту + 712,67 грн. відсотки за користування кредитом = 8 712,67 грн. - 7 560,00 грн. сума сплачена [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача виходить з того, що у Договорі кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 денна процентна ставка визначена у розмірі понад 1 %, що суперечить вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Тому вважає, що відсотки, нараховані за кредитом, мають бути нараховані на рівні облікової ставки Національного банку України, та надає відповідний контррозрахунок. Згідно наданого розрахунку заборгованості позивач нараховував відсотки, починаючи з 19.07.2024 по 17.03.2025, що становить 242 календарних днів. З інформації, опублікованої на офіційному сайті НБУ, слідує, що в 2024-2025 роках розмір облікової ставки (% річних) становив: з 14.06.2024 по 12.12.2024 - 13,0%, з 13.12.2024 по 23.01.2025 - 13,5%, з 24.01.2025 по 06.03.2025 - 14,5%, з 07.03.2025 по 17.04.2025 - 15,5%. Відповідно заборгованість за відсотками за обліковою ставкою НБУ має бути здійснена за наступним розрахунком: -417,70 грн. у період з 19.07.2024 по 12.12.2024 (8 000,00 грн. (тіло кредиту) х 13,00% річних / 366 днів (високосний рік) х 147 днів); -56,07 грн. у період з 13.12.2024 по 31.12.2024 (8 000,00 грн. (тіло кредиту) х 13,5% річних / 366 днів (високосний рік) х 19 днів); -68,05 грн. у період з 01.01.2025 по 23.01.2025 (8 000,00 грн. (тіло кредиту) х 13,5% річних / 365 днів х 23 дні); -133,48 грн. у період з 24.01.2025 по 06.03.2025 (8 000,00 грн. (тіло кредиту) х 14,5% річних / 365 днів х 42 дні); -37,37 грн. у період з 07.03.2025 по 17.03.2025 (8 000,00 грн. (тіло кредиту) х 15,5% річних / 365 днів х 11 днів). Загальний розмір заборгованості за відсотками, визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, становитиме 712,67 грн. (417,70 грн. + 56,07 грн. + 68,05 грн. + 133,48 грн. + 37,37 грн.). Позивач, у свою чергу, відреагував на заперечення сторони відповідача щодо розміру денної процентної ставки та представником було подано відповідь на відзив, в якому представник позивача просить стягнути більший розмір заборгованості - 32 572,00 грн., з яких 9 200,00 грн. - заборгованість за кредитом; 19 372,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, тобто у сукупності 28 572,00 грн., що відповідає первісному заявленому розміру заборгованості, а не 32 572,00 грн. І головне, представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач визнає, що максимальний розмір денної процентної ставки, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Тому нарахування відсотків має здійснюватися наступним чином: 8 000,00 грн.(тіло Кредиту) * 1% (процентна ставка) = 80,00 грн. (сума за один день користування кредитом). 80,00 грн. * 242 днів становитиме 19 360,00 грн. Оскільки відповідач здійснював часткові платежі на загальну суму 7 560,00 грн., загальний розмір відсотків становитиме: 19 360,00 - 7 560,00 = 11 800,00 грн. Тому загальна сума заборгованості за кредитним договором, яку позивач пред`являє до стягнення, становитиме 21 000,00 грн. (8 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 800,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 200,00 грн. комісія). Суд, у свою чергу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у справі, при ухваленні рішення у справі бере до уваги той факт, що позивач у справі є фактором, а не первісним кредитором, тобто між позивачем та відповідачем не узгоджувалася процентна ставка за кредитом. Тому, з огляду на те, що фактором при розгляді справи було здійснено перерахунок відсотків відповідно частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та подано заяву про зменшення позовних вимог, суд при ухваленні рішення у справі приймає доводи сторони позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками в розмірі 11 800,00 грн. При цьому суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення комісії у розмірі 1 200,00 грн., так як при поданні позову до суду представником позивача сума заборгованості за кредитом була визначена в розмірі 9 200,00 грн., тобто вона в себе вміщувала заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за комісією, що є невірним. Після зауваження сторони відповідача, представником позивача у заяві про зменшення позовних вимог сума заборгованості за тілом кредиту була відображена правильно - 8 000,00 грн., проте з`явилася нова вимога - стягнення комісії в розмірі 1 200,00 грн. Але представником позивача не було подано уточненого позову. Тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення заборгованості за комісією. Також суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо стягнення штрафних санкцій, оскільки позивач не пред`являв дану вимогу відповідачу, а лише описав у позовній заяві. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором кредитної лінії №00-9858952 від 19.07.2024 у сумі 19 800,00 грн., яка складається з: 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 800,00 грн. - заборгованість за відсотками. Представниками позивача та відповідача заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем та відповідачем надано відповідні докази та представниками заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. та про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5 757,96 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги, що представниками не заявлялося про зменшення витрат на правову допомогу, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн. та відповідно стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 757,96 грн. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатами час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності. Суд вважає такі суми співмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення сторін у справі. Щодо вимоги про стягнення судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2 283,98 грн. (19 800,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (21 000,00 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial