Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

01 грудня 2025 року, ТОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №05.04.205-100002299 від 11.04.2025 року, у розмірі 60 600 грн. та судовий збір. В обґрунтування вимог зазначає, що 11 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 05.04.2025-100002299, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000,00 грн строком 168 днів, з кінцевою датою повернення 25.09.2025 року. Позивач зазначає, що кредитні кошти були перераховані відповідачу у встановленому договором порядку, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 11.04.2025 року. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника своєчасно повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та неустойку у строки та порядку, визначені договором. Водночас відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача складає 60 600,00 грн, з яких: тіло кредиту 20 000,00 грн; проценти 26 600,00 грн; комісія за надання кредиту 1 000,00 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3 000,00 грн; неустойка 10 000,00 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.12.2025 року, справу передано для розгляду судді Свірідовій В.В. Ухвалою від 03.12.2025 року суддю Свірідову В.В. відведено від розгляду вказаної цивільної справи, та передано матеріали справи в канцелярію суду для повторно розподілу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.12.2025 року, справу передано для розгляду судді Зимі І.Є. Ухвалою суду від 04.12.2025 року справу призначено до розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 05.04.2025-100002299, шляхом акцепту відповідачем пропозиції кредитодавця в електронній формі, що відповідає вимогам статей 205, 207 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Факт укладення кредитного договору підтверджується матеріалами справи, зокрема умовами договору, заявкою на отримання кредиту, підтвердженням акцепту оферти шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (OTP-кодом), а також квитанцією про перерахування грошових коштів відповідачу. Судом встановлено, що Позивач надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн, які останній отримав 11.04.2025 року, чим підтверджується належне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у встановлений договором строк кредит не повернув, проценти та передбачені договором платежі не сплатив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, що є порушенням статті 610 ЦК України. Судом встановлено, що тіло кредиту у розмірі 20 000,00 грн відповідачем не повернуте. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит у строк та в порядку, визначені договором. Доказів повернення отриманих коштів або часткового погашення основної суми боргу відповідач суду не надав, у зв`язку з чим вимога про стягнення тіла кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом за фіксованими процентними ставками, а саме: процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, а після визначених договором періодів процентною ставкою «Економ» у розмірі 0,5 % за кожен день користування кредитом. Зазначені умови відповідають вимогам статей 536, 1056-1 ЦК України та Закону України «Про споживче кредитування», а також не передбачають односторонньої зміни процентної ставки. Розрахунок процентів, наданий позивачем, містить детальний облік періодів користування кредитом та сум нарахувань і відповідачем не спростований. Станом на дату звернення до суду заборгованість за процентами становить 26 600,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню. Судом встановлено, що умовами договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 1 000,00 грн, а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1 000,00 грн у кожному з трьох чергових періодів, що в сукупності становить 3 000,00 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, входять до складу загальних витрат за споживчим кредитом і можуть бути передбачені договором. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, відповідно до якої умови договору щодо встановлення плати за управління кредитом або його обслуговування не є нікчемними та можуть бути визнані недійсними лише у разі їх оспорювання, чого відповідачем у цій справі здійснено не було. Отже, вимоги про стягнення комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості є законними та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що кредитний договір укладено після набрання чинності змінами, внесеними Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування», якими з 24 січня 2024 року дозволено нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань за договорами споживчого кредиту. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою є грошова сума, яку боржник зобов`язаний сплатити кредиторові у разі порушення зобов`язання. Умовами договору передбачено нарахування неустойки у розмірі 300,00 грн за кожен день прострочення, що не суперечить чинному законодавству. Суд також враховує принципи подолання колізій у праві (lex specialis derogat generali, lex posterior derogat priori) та дійшов висновку, що у даному випадку підлягають застосуванню норми Закону України «Про споживче кредитування» як спеціального та чинного на момент укладення договору. Враховуючи наведене, вимога Позивача про стягнення неустойки у розмірі 10 000,00 грн є правомірною та підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відповідач доказів належного виконання зобов`язань або спростування розрахунку заборгованості суду не надав. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved