Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення відшкодування. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] збитків як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.09.2015 року у справі № 225/4601/15-ц (про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 149259,07 грн.). Основна вимога полягає у стягненні інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, протягом якого рішення суду, що набрало законної сили, не виконувалось боржником. Позивач стверджує, що оскільки невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, то за цей період відповідальність складає: Інфляційне збільшення (інфляційні втрати): 32637,65 грн. (розраховано на основі індексів інфляції за вказаний період). 3% річних від простроченої суми: 13421,05 грн. (розраховано за формулою Сума*3*Дні/365/100). Загальна сума збитків, що підлягає стягненню, становить 46058,70 грн. Ухвалою суду від 18.12.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п.1 ст. 6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.09.2015 року у справі № 225/4601/15-ц було встановлено факт наявності заборгованості за кредитним договором № 06YY-00129ФО14 від 09.08.2006 р. та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь первісного кредитора суму 149259,07 грн. Це рішення набрало законної сили та є чинним, що підтверджується змістом позовної заяви. Первісний кредитор АКБ «УкрСиббанк» відступив право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», яке, у свою чергу, відступило його до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року. Факт переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підтверджено ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 18.09.2019 року у цій же справі № 225/4601/15-ц. Судом встановлено факт зміни найменування кредитора з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» 25.07.2024 року, що підтверджується Протоколом № 1706 загальних зборів учасників від 25.07.2024 р., Наказом № 55-к від 25.07.2024 р. та Випискою з ЄДР № 140801500422 від 26.07.2024 р. Таким чином, належним позивачем є ТОВ «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38750239). Відповідачем не було виконано зазначене судове рішення у повному обсязі. Прострочення виконання грошового зобов`язання мало місце у період, за який заявлено вимогу, а саме з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, що підтримується позивачем і не спростовано матеріалами справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено встановлення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку в разі, якщо договором не встановлено розмір процентів від суми позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Суд, вважає достовірним проведений позивачем розрахунок збитків в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання рішення суду та три проценти річних з простроченої суми не отриманих процентів від суми позики. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала рішення суду за вказаний період, що нею спростовано не було, а тому вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved