Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

26 грудня 2025 року, через систему «Електронний суд», позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - позивач, АТ «Таскомбанк») звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість у загальному розмірі 110180,47 гривень, та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 19.01.2021 між позивачем та [PERSON] було укладено заяву №73501 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг. На виконання умов даного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок на який встановлено суму кредитного ліміту 100 000 гривень, та надані кредитні кошти у сумі 26 000 гривень. Строк користування кредитною лінією - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом 0,22%. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02.09.2025 становить 51 351,79 гривень, з яких: 25 985,63 гривень заборгованість по тілу кредиту, 25 366,16 гривень заборгованість по процентах. Також , 07.12.2021 між позивачем та [PERSON] було підписано заяву-договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. Дану заяву-договір слід розуміти як кредитний договір № 002/12976139-СК_SB від 07.12.2021. На виконання умов даного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок на який встановлено ліміт кредитування в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 39 000 гривень. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 39 000 гривень, строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, з процентною ставкою 37%. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02.09.2025 у розмірі 58828,68 гривень, з яких: 39 000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 19 828,68 гривень заборгованість по процентах. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договорів позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, жодних клопотань, заяв по суті справи не подавав. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 19 січня 2021 року на підставі заяви-анкети №73501 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №002/9148998-SP, згідно умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 26 000 гривень, строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитним лімітом 0,22%. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Також, 07 грудня 2021 року на підставі заяви-договору на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №002/12976139-SВ, згідно умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 39 000 гривень, строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, зі сплатою процентів за користування кредитним лімітом 37%. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Положеннями ч.1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наданими позивачем доказами підтверджено укладення між сторонами електронних договорів з використанням електронного підпису та ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами, встановленими договорами, підписаними сторонами, а отже у відповідності до приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», укладені між позивачем та відповідачем електронні договори №002/9148998-SP від 19 січня 2021 року, №002/12976139-SВ від 07 грудня 2021 року вважаються такими, що прирівнюються до договору у письмовій формі. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, вбачається, що Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, у зв`язку із несвоєчасним погашенням заборгованості [PERSON] заборгованість за договором №002/9148998-SP від 19 січня 2021 року становить 51 351,79 гривень, з яких: 25 985,63 гривень заборгованість по тілу кредиту, 25 366,16 гривень заборгованість по процентах; заборгованість за договором №002/12976139-SВ від 07 грудня 2021 року становить 58828,68 гривень, з яких: 39 000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 19 828,68 гривень заборгованість по процентах. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані Позивачем докази підтверджують укладення між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] договорів №002/9148998-SP від 19 січня 2021 року, та №002/12976139-SВ від 07 грудня 2021 року, отримання Відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення Позивачу, тобто невиконання Відповідачем умов укладених договорів, а також нарахований Позивачем відповідно укладених договорів борг у загальному розмірі 110 180,47 гривень. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитними договорами №002/9148998-SP від 19 січня 2021 року, №002/12976139-SВ від 07 грудня 2021 року у загальному розмірі 110 180,47 гривень. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved