Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом звернувся Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в особі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) на користь майбутнього опікуна, законного представника чи на користь закладу, в якому перебуватиме дитина, починаючи з дня подачі позовної заяви. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 10.06.2025 до Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області звернулася баба малолітньої дитини [PERSON] , яка повідомила, що батьки дитини [INFO] покинули дитину, на зв`язок не виходять, місце їх перебування не відоме. [PERSON] надала заяву, в якій просила влаштувати дитину до дитячого закладу у зв`язку з тим, що у неї немає змоги виховувати та утримувати дитину самостійно, а батьки вихованням дитини не займаються, вживають алкоголь та наркотичні засоби. У зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини [PERSON] 10.06.2025 Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області було прийнято рішення №38/1 «Про негайне відібрання малолітньої дитини у батьків [PERSON] та [PERSON] . 10.06.2025 малолітню дитину [PERSON] , було влаштовано до КНП «КОДЛ» за адресою: Київська область, Фастівський район м. Боярка, вул. Хрещатик, 83. Службою у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області було направлено лист до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації щодо подальшого влаштування малолітньої дитини [PERSON] до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», який знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Крижанівського, 6 Оскільки батьки дитини ведуть асоціальний спосіб життя, не виконують батьківських обов`язків не піклуються про фізичний і духовний стан дитини, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тобто ухиляються від виховання дитини, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, їх необхідно позбавити батьківських прав. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заявах по суті справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не надали. Ухвалою Києво-Святошинського районного суд Київської області від 12.01.2026 без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (актовий запис №1320 від 02.06.2025 року), копія якого долучена до матеріалів справи. Відомості про батька внесені відповідно до ст. 126 СК України на підставі спільної заяви батьків від 02.06.2025, що підтверджується повним витягом з ДРАЦС щодо актового запису про народженні №1320 від 02.06.2026. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеним Службою у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, дитина залишилася без батьківського піклування. Батьки дитини з 05.06.2025 не перебувають вдома, місце їх перебування не відоме, зв`язок відсутній. Дитина квола, на вигляд змарніла. Баба дитини не має можливості доглядати дитину, про що склала заяву з проханням влаштувати дитину до дитячого закладу. Баба мала ознаки алкогольного сп`яніння. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини малолітню дитину необхідно влаштувати до дитячого відділення медичної установи, оскільки дитина залишилась без батьківського піклування. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеному комісією Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, від 16.06.2025 дитина проживає з бабою [PERSON] , [INFO] . У дитини є дитячий візочок, суміш для харчування, памперси, дитячі речі, які віддали знайомі. Зі слів баби дитини батьки дитини пішли з дому 05.06.2025 та не повернулись. Від самої [PERSON] відчувався характерний запах вживання алкоголю. На прохання баби було прийнято рішення про відібрання дитини у батьків. Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області прийнято рішення №38/1 від 10.06.2025, яким вирішено відібрати у батьків гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Службі у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради доручено, серед іншого, вжити заходів щодо тимчасового влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що з 10.06.2025 по 26.06.2025 [PERSON] , [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні КНП КОДА «Київська обласна дитяча лікарня» з діагнозом синдром дегідратації, розлади травлення, контакт по вірусному гепатиту, птоз лівої повіки. Поступила у відділення постінтенсивного виходжування, догляду та патології новонароджених, стан середньої важкості, важкість обумовлена перенесеною гіпоксією, що підтверджується відповідно випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Згідно з висновком про стан здоров`я від 20.06.2025 дитина є здоровою. Відповідно до листа відділу поліції №1 Бучанського РУП в ході проведення перевірки щодо неналежного виконання своїх обов`язків [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , при виході за адресою [ADDRESS] двері ніхто не відчинив. На телефонні дзвінки 0959259457 ніхто не відповідає, місце перебування [PERSON] та [PERSON] наразі не відоме. Відповідно до листа №466/01-04 від 13.06.2025 Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради з моменту [PERSON] , [INFO] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . Після позбавлення батьківських прав [PERSON] , 2023-2024 роках телефонувала опікуну свого сина, та просила гроші у опікуна. Протягом 2025 року мати дитини [PERSON] жодного разу не телефонувала та не намагалася спілкуватись з малолітнім сином. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2021 у справі № 219/6027/21 [PERSON] , [INFO] була позбавлена батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом про факт передачі дитини від 26.06.2025 Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради передала [PERSON] , [INFO] , до КЗ КОР Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква на підставі направлення №9 від 23.06.2025 Департамента охорони здоров`я КОДА. Відповідно до довідки Львівського управління поліції №1 [PERSON] , [INFO] , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 13.11.2024, ч. 1 ст. 178 КУпАП та ч. 1 ст. 175-1 КУпАП від 12.08.2024. Листом №260001 92013 від 24.06.2025 Відділ Служби у справах дітей Личаківського району повідомив Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про те, що було здійснено візит за адресою реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . В ході візиту встановлено, що особі, яка проживає у вказаній квартирі не відомий гр. [PERSON] , додатково мешканка вказаної квартири виставляла претензії, що до неї часто приходять працівники ТЦК, поліції та шукають [PERSON] . Відповідно до листа №33-вих-86501 від 13.06.2025 Личаківської районної адміністрації м. Львів, за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації місця проживання. Листом від 30.07.2025 року №229 Центр надання соціальних послуг ВМР повідомив, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають під соціальним супроводом. Станом на 30.07.2025 батьки новонародженої дитини не проживають у [PERSON] територіальній громаді, не цікавляться життям та здоров`ям дитини, на співпрацю та комунікацію з Центром надання соціальних послуг не йдуть. До матеріалів справи Службою у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради долучена заява [PERSON] від 10.06.2025 року, в якій баба дитини просить влаштувати дитину до дитячого закладу. Відповідно до листа КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква станом на 11.11.2025 батьки [PERSON] та [PERSON] за період перебування дитини жодного разу її не відвідали, не телефонували, не цікавились її життям та станом здоров`я, не приймали участі у вихованні та утриманні дитини. Орган опіки та піклування надав до суду висновок від 12.08.2025 №3/02-3102 щодо доцільності позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6 та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт ухиляння відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що виразилось в тому, що батьки покинули дитину, ведуть аморальний спосіб життя, про що свідчить, те що батько дитини неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, мати дитини вже була позбавлена батьківських прав щодо іншої дитини, батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавляться фізичним станом дитини, не співпрацюють з соціальними органами, не забезпечує необхідного харчування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; жодного разу з моменту передання дитини до закладу охорони здоров`я не з`являлись, не цікавились її станом, відповідачі не з`явились до суду та ніяким чином не виявили зацікавленість щодо вирішення питання про позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки судом не встановлена наявність інших родичів, [PERSON] , [INFO] , необхідно передати органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області для подальшого влаштування дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 2, 3 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті їх заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2025 і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В наведеній нормі права відсутня вимога про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, що було передбачено ч. 3 ст. 88 ЦПК України в редакції 2004 року. Аналізуючи вказані норми права, Велика Палата Верховного у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (п п. 41 - 46) дійшла висновку про те, що оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й вона не оплачувала судовим збором позовну заяву, апеляційну та касаційну скаргу, в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються. Відповідно до ч. 1 ст. 244, ч. 5 ст. 268 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved