Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

06.10.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі частки заробітку/доходу, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. В обгрунтування наведених підстав посилається на наступне. Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, починаючи з 21.09.2011 та до досягнення ними повноліття. На теперішній час [PERSON] , [INFO] , навчається у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті на 1 курсі. Зазначає, що, її син [PERSON] мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бажає добровільно сплачувати аліменти, що і стало підставою для звернення до суду. 06.10.2025 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 07.10.2025 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.10.2025 та 28.10.2025 до суду від позивача надійшла заяви про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. 11.12.2025 до суду від представника відповідача адвоката Рябовола В.В. надійшло клопотання, в якому просить позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на те, що Київським районним судом м. Харкова вже ухвалено рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та у задоволенні позовних вимог відмовлено. На даний час справа перебуває в Харківському апеляційному суді. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, повідомивши, що предметом розгляду Київським районним судом м. Харкова попередньої цивільної справи про стягнення аліментів на навчання було стягнення аліментів на навчання щодо старшого сина [PERSON] , 2005 року народження. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний поштовий конверт з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Третя особа [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачку, третю особу, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.10.2007). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який мешкає: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , 1981 року народження, яка мешкає: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2011 року і до досягнення ними повноліття. Стягнуто з [PERSON] судовий сбір на користь держави в розмірі 51 (п`ятдесят одна) грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн. Відповідно до наданої довідки від 23.09.2025 №199, [PERSON] є студентом автомобільного факультету Харківського національного автомобільно-дорожнього університету на денній контрактній формі навчання. Доказів, що третя особа отримує доходи матеріали справи не місять. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Харкова адресою місцеперебування позивачки [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Харкова [PERSON] , [INFO] , з 05.08.2009 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення права на навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Харкова та копією паспорту. Між тим, третя особа - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому підстав вважати, що третя особа проживає разом з позивачкою у суду не має. Таким чином, позивач не має права звертатися із даним позовом до суду в інтересах повнолітньої дитини тому, що аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і проживає окремо повинні стягуватися на користь самої дитини, а не на користь одного з батьків, що в подальшому не позбавляє третю особу [PERSON] звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача в порядку ст. 199 СК України. За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні позову за наведених вище підстав. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову до суду.

Outcome: dismissed