Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

29.09.2025 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 20 листопада 2024 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №224904887. забезпечений транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, державний номерний знак [NUMBER] . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Позивач вказує, що 30 червня 2025 року о 07 год. 30 хв. в м. Тернопіль, по вул. 15 Квітня, відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Зазначає, що 15 серпня 2025 р. МТСБУ було сплачено страхове відшкодування у розмірі 56400,00грн, на рахунок власника пошкодженого [PERSON] - [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» виплаченого страхового відшкодуванняу розмірі 56 400,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року цивільну справу №607/23826/25 передано на розгляд до Підволочиського районного суду Тернопільської області. 16 грудня 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа №607/23826/25 за позовом ТОВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги у розмірі 56400,00грн Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов. У судовому засіданні, відповідач позивні вимоги повністю визнав, проти задоволення позову не заперечував, у зв`язку з визнанням позову, просить суд, стягнути на користь позивача 50 % сплаченого судового збору. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 20 листопада 2024 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224904887. забезпечений транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, державний номерний знак [NUMBER] , предметом якого є страхування зазначеного транспортного засобу. 30 червня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Обставини дорожньо-транспортна пригода встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2025 р. у справі № 607/14339/25. Так, судом встановлено, що 30 червня 2025 року о 07 год. 30 хв. в м. Тернопіль, по вул. 15 Квітня, 11а, водій [PERSON] під час керування автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. [NUMBER] , на ділянці дороги, яка має по дві смуги для руху кожному напрямку не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати транспортний засіб та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду та зупинився на вимогу жовтого сигналу світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив пункт 2.3.б. ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом; пункт 12.1. ПДР водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ; пункт 13.1. ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану ТЗ, повинен дотримуватися безпечної дистанції; пункт 1.5. ПДР невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників в руху про небезпеку, що виникла, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2025 р. у справі № 607/14339/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною третьою статті 126 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, який стягнуто в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент настання ДТП, за кремом транспортного засобу застрахованого в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №224904887) перебував [PERSON] 18 липня 2025 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся потерпілий [PERSON] , транспортний засіб якого «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження під час ДТП, винуватцем якого є відповідач. 08 серпня 2025 року було складено акт огляду №24/4060 пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . Як слідує з матеріалів справи, 11 серпня 2025 року водій пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до Позивача із заявою про визначення розміру виплати та виплату страхового відшкодування у розмірі 56400,00грн. Згідно платіжної інструкції №26186 від 15.08.2025 [PERSON] було виплачено 56400,00грн страхове відшкодування, а отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до Відповідача, на суму 56400,00грн грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961-V (тут і далі в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон). Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом частини першої статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону та статті 1191 Цивільного кодексу України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Згідно ппп. а) пп.38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на даті вчинення ДІЇ 1), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: - якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. - якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як слідує, з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2025 року у справі № 607/14339/25, 30 червня 2025 року о 07 год. 30 хв. в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 11-а, водій [PERSON] , керував (транспортним засобом далі ТЗ) «Peugeot Partner», д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора алкотест 7510 ARMT 0310 (повірка дійсна до 14 листопада 2025 року) відмовився, після чого огляд проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджує висновок на стан алкогольного сп`яніння, номер 259 від 30 червня 2025 року, чим порушив пункт 2.9.а. ПДР керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. Також, водій [PERSON] 30 червня 2025 року о 07 год. 30 хв. в м. Тернопіль, по вул. 15 Квітня, 11-а, керував ТЗ «Peugeot Partner», д.н.з, [NUMBER] , незважаючи на те, що постановою Підволочиського районного відділу ДВС №49169360 від 23 лютого 2018 року щодо водія встановлено тимчасове обмеження у праві керування ТЗ, чим порушив приписи частини десятої статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за частиною третьою статті 126 КУпАП. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вимоги ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода і як наслідок позивач поніс фактичні витрати, пов`язані з відшкодуванням заподіяної шкоди майну потерпілого, що підтверджено належними і допустимими доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволенню шляхом стягнення з відповідача 56400,00 грн. Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00грн. За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід з відповідача на користь позивача стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1514грн, в порядку відшкодування сплаченого позивачем судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved