Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2025 року в особі представника, адвоката Іванової Таїси Михайлівни, через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 447. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося. На теперішній час між сторонами відсутні будь-які спільні інтереси, окрім дітей. Позивач дійшов висновку, що шлюб існує формально і зберегти його неможливо, оскільки той фактично припинив своє існування. Подальше збереження шлюбу неможливе, що суперечить інтересам подружжя та інтересам спільних дітей. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2025 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 10 грудня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Іванова Т.М., у судове засідання не з`явилися. У поданій заяві через систему «Електронний суд» представник позивача просила здійснювати розгляд цивільної справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та заперечували проти надання строку на примирення. Надала аналогічну заяву від імені позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України особа вважається повідомленою. Додатково повідомлялася шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber» та на наявну в матеріалах справи електронну пошту. Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Враховуючи наведене суд вважаєза можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 447 (а.с. 9). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8). Як зазначив позивач, між сторонами відсутній спір про місце проживання спільних дітей, які за їх обопільною домовленістю будуть проживати разом з матір`ю, тобто відповідачем. Питання сумісної участі у вихованні та утриманні дітей сторони обумовили самостійно. Щодо майна, що є сумісною власністю подружжя позивач сподівається, що дане питання буде вирішено за обопільною угодою, без звернення до суду. Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved