Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

22 грудня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" звернулось через систему «Електронний суд» до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 20550 грн. 00 коп., а також витрати на судовий збір. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 42753492 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2000 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Дата повернення кредиту (11.02.2025) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору (п. 1.4 ). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 2000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, тому у нього утворилась заборгованість. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 25/10/2024 (договір факторингу), згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» змінено найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20550,00 грн., з яких сума кредиту 2000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 12100,00 грн., нараховані проценти за 109 календарних днів 5450,00 грн., штрафні санкції 1000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також витрати по справі. Ухвалою суду від 08.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 42753492 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 2000 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Дата повернення кредиту (11.02.2025) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору (п. 1.4 ). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 2000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 25/10/2024 (договір факторингу), згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» змінено найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20550,00 грн., з яких сума кредиту 2000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 12100,00 грн., нараховані проценти за 109 календарних днів 5450,00 грн., штрафні санкції 1000,00 грн.. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. На підставі вказаних норм, враховуючи, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Сума заборгованості становить 20550,00 грн., з яких сума кредиту 2000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 12100,00 грн., нараховані проценти за 109 календарних днів 5450,00 грн., штрафні санкції 1000,00 грн.. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 10.12.2024 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» уклало з адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги №10/12-2024. Відповідно до Акту про надання правової допомоги від 10.12.2024 вартість послуг адвоката складає 10 000 грн. 00 коп.. Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 10 000,00 грн.

Outcome: approved