Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 8521862. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно з п.п. 11.1 Кредитного договору, підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClikCredit», що розміщені на веб-сайті https://clickcredit.ua/informaciya, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 5 кредитного договору позики, цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до реєстру боржників № 43 від 21.02.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 200,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн. сума заборгованості за пенею; 1 185,50 грн. комісія за надання кредиту. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8521862 в розмірі 16 200,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн. сума заборгованості за пенею; 1 185,50 грн. комісія за надання кредиту. 29.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 73484526. Згідно з п. 1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 21 Договору позики, цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до реєстру боржників № 44 від 21.02.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 228,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 6 993,00 грн. сума заборгованості за пенею; 525,00 грн. комісія за надання позики. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 73484526 в розмірі 11 228,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 6 993,00 грн. сума заборгованості за пенею; 525,00 грн. комісія за надання позики. Оскільки відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаних кредитних договорах, тому позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 8521862 в розмірі 16 200,00 грн. та за Договором позики № 73484526 в розмірі 11 228,00 грн., а всього 27 428,00 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 08.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.56). 03.10.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Дементьєва Т.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що з позовними вимогами сторона відповідача частково не згідна. Так, у вказаному позові позивач абсолютно безпідставно і незаконно просить стягнути з відповідача суми заборгованості за пенею 10 000,00 грн. за кредитним договором № 8521862 і 6 993,00 грн. за договором позики № 73484526, адже згідно змісту п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вищевказані Кредитний договір № 8521862 і Договір позики № 73484526 були укладені після 24.02.2022, тобто вищевказані вимоги п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на них розповсюджуються, відтак в частині стягнення з відповідача сум заборгованостей за пенею позов задоволенню не підлягає. Також звертає увагу, що відповідач працює нічним сторожем у виконавчому комітеті Канівської міської ради Черкаської області. При цьому, згідно п.1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 1). Починаючи з 14-ти років (після аварії на ЧАЕС) у відповідача діагностовано бронхіальну астму ІІІ ступеня (персистуюча бронхіальна астма середньої тяжкості) і він змушений постійно приймати гормональні препарати, обстежуватись у лікаря та проходити щорічний курс лікування і реабілітації. У зв`язку з вищевказаним захворюванням, пов`язаним з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, починаючи з 2011 року, а 22.08.2016 Черкаська радіологічна МСЕК під час повторного огляду, визнала відповідача в установленому порядку особою з інвалідністю, встановивши йому ІІІ групу інвалідності безтерміново. Відповідно, наразі відповідач довічно отримує соціальну пенсію у зв`язку з вказаною інвалідністю, а також отримує заробітну плату нічного сторожа, і це всі його доходи, при цьому, відповідач має батька 1942 р.н. і матір 1952 р.н. (пенсіонери), яким також допомагає. Відтак, з урахуванням досить складного матеріального становища, відповідач в подальшому потребуватиме також розстрочення виконання судового рішення, в порядку ч. 1 ст. 267, ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, строком на один рік з дня ухвалення рішення. Просить суд врахувати даний відзив, у задоволенні вищевказаного позову в частині стягнення з відповідача сум заборгованостей за пенею відмовити; розстрочити відповідачу виконання рішення строком на один рік з дня його ухвалення шляхом покладення на відповідача обов`язку сплати коштів щомісяця останнього числа рівними платежами (а.с.117-123). 07.10.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла відповідь на відзив в якій вказала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що відповідачем факт укладення кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж відповідачем безпосередньо визнається укладення ним кредитного договору з первісним кредитором, а відповідно він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитних договорів. Визнання обставин позову стороною відповідача звільняє позивача від їх доведення перед судом. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими. Щодо нарахування пені у розмірі 10 000,00 грн. за кредитним договором № 8521862 від 09.10.2024 зазначають, що відповідно до п. 10.5.2. Договору, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Щодо нарахування пені у розмірі 6 993,00 грн. за кредитним договором № 73484526 від 29.09.2024 зазначають, що відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, що користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати пеню у розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлений Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування штрафу в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні кредитних договорів не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів, зокрема щодо положень про нарахування пені за невиконання умов договору. Згідно кредитних договорів, підписаних відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись прав надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання кредиту відповідачем при укладенні договорів висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. У випадку неповного розуміння умов договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Також наголошують на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищевказаним договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісним кредитором. Просять суд прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив; відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати; позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі (а.с.138-143). 13.10.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Дементьєва Т.М. до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив) відповідно до якого з відповіддю на відзив сторона відповідача категорично не згодна оскільки норма закону, на яку представник відповідача посилається у своєму відзиві на позовну заяву, а саме п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, по суті своїй є нормою імперативною, і, на відміну від деяких інших положень ЦК України, не містить умови на зразок: «…якщо інше не встановлено договором…», отже, встановлена положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 6 ЦК України свобода договору тут не діє. Не заперечення стороною відповідача самого по собі факту укладення відповідачем вказаних у позовній заяві договорів не означає можливості стягнення позивачем з відповідача пені за ними під час дії правового режиму воєнного стану в Україні. Просить суд дане заперечення, а також його відзив на позовну заяву з додатками врахувати, у задоволенні вищевказаного позову в частині стягнення з відповідача сум заборгованостей за пенею відмовити; розстрочити відповідачеві виконання рішення строком на один рік з дня його ухвалення шляхом покладення на відповідача обов`язку сплати коштів щомісяця останнього числа рівними платежами (а.с.146-150). 16.10.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду надійшли додаткові пояснення в яких вказала, що укладеними кредитними договорами передбачені всі фінансові зобов`язання позичальника, тобто до відома відповідача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, відповідачем при укладенні кредитних договорів висловлено не було. Жодних застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання до суду належними доказами не подано. У випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Інформація надана первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладено їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора. Підписавши договори, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладенням договору. Отже, укладені кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Просить суд прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи додаткові пояснення; заперечення (на відповідь на відзив) відповідача залишити без задоволення; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати; позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі (а.с.155-158). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2025 визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Дементьєва Т.М. (а.с.180-181). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2025 повторно визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Дементьєва Т.М. (а.с.212-213). 10.02.2026 від представника відповідача [PERSON] адвоката Дементьєва Т.М. надійшло клопотання про долучення доказів в якому просив долучити до матеріалів справи довідки форма ОК-5 та форма ОК-7 (а.с.236-237). Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явилася, в додаткових поясненнях просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.158). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Дементьєва Т.М. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дементьєв Т.М. у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності сторони відповідача, у задоволенні позовної заяви в частині стягнення з відповідача сум заборгованостей за пенею відмовити; розстрочити відповідачеві виконання рішення строком на один рік з дня його ухвалення, шляхом покладення на відповідача обов`язку сплати коштів щомісяця останнього числа рівними платежами (а.с.246-247). Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 09.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8521862. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора 273276, про що свідчить п. 12 Договору, юридичні адреси та реквізити сторін (а.с.8-15). Відповідно до п.2.1. Договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.2.2. Договору, сума кредиту 5 000,00 грн. Строк кредитування/строк договору 30 днів. Процентна ставка/день 0,01% (фіксована). Комісія за надання кредиту 23,71% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 185,50 грн.). Дата надання кредиту 09.10.2024, 07.11.2024, денна процентна ставка/день 0,80%, проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 5,00% в день, пеня 5,00% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1399,08%, орієнтовна загальна вартість кредиту 6 200,00 грн. Додатком №1 до Договору позики № 8521862 від 09.10.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 09.10.2024 по 07.11.2024, сума кредиту 5 000,00 грн., проценти за користування кредитом 14,50 грн., комісія за надання кредиту 1 185,50 грн., реальна річна процентна ставка 1 399,08%, загальна вартість кредиту 6 200,00 грн. (а.с.15-зворот). 29.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73484526. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора 76500, про що свідчить п. 29 Договору, юридичні адреси та реквізити сторін (а.с.26-29). Відповідно до п.2.1. Договору, сума позики 3 500,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк позики складає 30 днів. Відповідно до п. 2.3. Договору, процентна/день ставка 0,200% (фіксована). Згідно з п. 2.4. Договору, комісія за надання позики від суми наданої позики становить 15% (що у грошовому виразі складає 525,00 грн.). Дата надання позики 29.09.2024, дата повернення позики 28.10.2024, денна процентна ставка/день 0,700%, проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, пеня 2,7% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1001,42%, орієнтовна загальна вартість позики 4 235,00 грн. Додатком №1 до Договору позики № 73484526 від 29.09.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 29.09.2024 по 28.10.2024, сума кредиту 3 500,00 грн., проценти за користування кредитом 210,00 грн., комісія за надання кредиту 525,00 грн., реальна річна процентна ставка 1 001,42%, загальна вартість кредиту 4 235,00 грн. (а.с.29-зворот 30). Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту до договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: сума/ліміт кредиту 3 500,00 грн.; строк кредитування 30 днів; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську карту споживача) на строк, визначений договором; процентна ставка, відсотків річних 0,200% в день, 73,000% річних; комісія за надання позики 15,00% від суми позики 525,00 грн.; загальні витрати за кредитом 735,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 4 235,00 грн.; реальна річна процентна ставка 1 001,42% річних (а.с.31-32). 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» на плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.17-19). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу, якою п. 1.3 Договору факторингу викладено в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с.20). 13.06.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 7 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (а.с.21). 21.02.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 48 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якій визначена загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстрів Боржників № 43, № 44 від 21.02.2025 (а.с.22). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 43 від 21.02.2025 за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 43 від 21.02.2025 кількістю 3 922, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.23). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 43 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики № 8521862 в сумі 16 200,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками; комісія за надання кредиту 1 185,50 грн.; 10 000,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.25). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 44 від 21.02.2025 за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 44 від 21.02.2025 кількістю 4 617, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.34). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 44 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики № 73484526 в сумі 11 228,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 210,00 грн. сума заборгованості за відсотками; комісія за надання кредиту 525,00 грн.; 6 993,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.36). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8521862 від 09.10.2024, заборгованість [PERSON] станом на 31.07.2025 складає 16 200,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 1 185,50 грн. комісія за надання кредиту, 10 000,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.16). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 73484526 від 29.09.2024, заборгованість [PERSON] станом на 31.07.2025 складає 11 228,00 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 210,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 525,00 грн. комісія за надання кредиту, 6 993,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.33). Вказані суми заявлені позивачем до стягнення. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Отже, з наведеного слідує, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитні договори та відповідач отримав кошти у розмірі 5 000,00 грн. за договором № 8521862 та 3 500,00 грн. за договором № 73484526, які були перераховані на рахунок, вказаний у договорах № [NUMBER] . Даний факт не заперечується також представником відповідача у відзиві та додаткових поясненнях, крім того представник відповідача у відзиві вказав, що відповідач визнає факт укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківських карток, на які первісними кредиторами здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Як вже було встановлено судом, договір позики № 73484526 від 29.09.2024 та договір надання коштів у кредит № 8521862 від 09.10.2024 підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договори виконував. Кредитні договори містять повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту і розміру процентної ставки, порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитних договорів можливо дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цих договорів був обізнаний щодо оплатності наданих кредитів, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитами, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредитів. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитами відповідають умовам укладених між сторонами договорів та зазначеним нормам права. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак у справі не встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» приховало від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договорів визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та постанові Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 28 липня 2021 року. З урахуванням приписів ст. 517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Передача таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків (п. 41 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Відповідно до пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі боржників № 43 від 21 лютого 2025 року за вказаним договором факторингу від 14 червня 2021 року та Витяг з реєстру боржників № 43 від 21.02.2025, в якому міститься інформація про боржника [PERSON] та розмір боргу. Також в матеріалах справи наявний Акт прийому-передачі боржників № 44 від 21 лютого 2025 року за вказаним договором факторингу від 14 червня 2021 року та Витяг з реєстру боржників № 44 від 21.02.2025, в якому міститься інформація про боржника [PERSON] та розмір боргу. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73484526 від 29.09.2024 та договором про надання коштів (з комісією за надання кредиту) № 8521862 від 09.10.2024 на підставі договору факторингу. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Що стосується розміру заборгованості за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73484526 від 29.09.2024 та за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8521862 слід зазначити наступне. За змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від правового висновку, викладених в постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до договору позики № 73484526 від 29.09.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 3 500,00 грн., строк користування кредитом 30 днів (останній день повернення 28.10.2024). Загальна вартість позики становить 4 235,00 грн. (а.с.26). Відповідно до Додатку № 1 до договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73484526 від 29.09.2024, сума кредиту 3 500,00 грн., проценти за користування кредитом 210,00 грн., комісія за надання кредиту 525,00 грн., загальна вартість кредиту 4 235,00 грн. (а.с.29-зворот). Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, тобто з 29.09.2024 по 28.10.2024, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає 210,00 грн. (а.с.26). Умовам договору також відповідає інформація викладена в додатку № 1 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73484526 від 29.09.2024, де зазначено, що розмір процентів за користування кредитом складають суму 210,00 грн. за 30 днів (а.с.29-зворот). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики № 73484526 від 29.09.2024 не суперечить вищевказаним умовам договору позики, оскільки в ньому вказана заборгованість станом на 28.10.2024 в сумі 210,00 грн. Відповідно до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8521862 від 09.10.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу позику в розмірі 5 000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів (останній день повернення 07.11.2024). Загальна вартість позики становить 6 200,00 грн. (а.с.9). Відповідно до Додатку № 1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8521862 від 09.10.2024, сума кредиту 5 000,00 грн., проценти за користування кредитом 14,50 грн., комісія за надання кредиту 1 185,50 грн., загальна вартість кредиту 6 200,00 грн. (а.с.15-зворот). Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, тобто з 09.10.2024 по 07.11.2024, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає 14,50 грн. (а.с.9). Умовам договору також відповідає інформація викладена в додатку № 1 до Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8521862 від 09.10.2024, де зазначено, що розмір процентів за користування кредитом складають суму 14,50 грн. за 30 днів (а.с.15-зворот). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики № 8521862 від 09.10.2024 не суперечить вищевказаним умовам договору позики, оскільки в ньому вказана заборгованість станом на 07.11.2024 в сумі 14,50 грн. Щодо нарахування комісії за договором № 73484526 та договором № 8521862 суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку (фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Виходячи з наведених положень Закону та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача, зокрема і в судовому порядку. Як вбачається зі змісту договору № 73484526 від 29.09.2024 відповідач погодив комісію «за надання кредиту» в розмірі 525,00 грн., а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги про стягнення такої комісії відсутні. Також, як вбачається зі змісту договору № 8521862 від 09.10.2024 відповідач погодив комісію «за надання кредиту» в розмірі 1 185,50 грн., а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги про стягнення такої комісії відсутні. Щодо стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статті 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Водночас, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Враховуючи наведене, суд вважає, що беручи до уваги положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях, відсутні підстави для стягнення пені з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» в розмірі 16 993,00 грн. (10 000,00 грн. за договором № 8521862 та 6 993,00 грн. за договором № 73484526) за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаними кредитними договорами, належним чином не виконав та не повернув грошові кошти в повному обсязі, які були отримані ним у кредит, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 128878 від 12.08.2025 (а.с.1). Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) та має право на пільги, встановлені законодавством України, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 24.12.2021 (а.с.128). Таким чином, [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Системний аналіз приписів ст. 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, коли рішення суду ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме на 38,05% (10 435,00 грн. х 100 : 27 428,00 грн.). Оскільки в даній справі відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог законодавства, враховуючи підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати частину сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 152,15 грн. (3 028,00 грн. х 38,05%) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо заяви представника відповідача про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Перелік обставин, що можуть бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. На підтвердження своїх вимог, представником відповідача надано суду копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) Серія [NUMBER] від 24.12.2021 (а.с.128); копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] відповідно до якого [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (а.с.129); копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 205476 відповідно до якої [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.130-131); довідки форми ОК-5 та ОК-7 Пенсійного фонду України, відповідно до яких за 2025 рік [PERSON] отримав дохід в сумі 128 410,78 грн. (а.с.239-240, 241-242); відомості з ПФУ відповідно до яких розмір пенсії [PERSON] становить 6 248,51 грн. на місяць (а.с.249-250). При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує стан здоров`я відповідача, його скрутне матеріальне становище. У даному випадку, суд вважає, що відповідачем доведено існування у нього виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення. Представник відповідача просить розстрочити виконання рішення суду строком на один рік. Проте, виходячи з ціни позову та майнового стану відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду - на строк 6 місяців зі щомісячними платежами по 1 739,17 грн., що не буде порушувати принцип пропорційності, майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Outcome: partial