Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, орган опіки та піклування Горщиківської сільської ради Коростенського району Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини. На обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] (надалі- Позивач) уклав шлюб з гр. [PERSON] (надалі- Відповідач), який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційною службою Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 368. [INFO] , в них народився син [PERSON] . Станом на сьогоднішній день, сторони проживають окремо. [PERSON] бажає приймати безпосередню участь у вихованні своєї дитини, однак в нього з Відповідачкою постійно виникають непорозуміння, А, саме Відповідачка перешкоджає йому спілкуватись та приймати участь у вихованні спільної малолітньої дитини. Представниками Горщиківської сільської ради було обстежено умови проживання позивача та з`ясовано, що ним створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. [PERSON] є військовослужбовцем ЗСУ, надає матеріальну допомогу дитині, спілкується з сином та хоче врегулювати порядок бачення з ним, брати безпосередню участь в його вихованні. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкуванні з ним батька [PERSON] », затвердженого Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 07.05.2025 року № 238 , визначено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні: надати право гр. [PERSON] зустрічатись з сином [PERSON] [INFO] , і забирати його з місця проживання малолітнього в вівторок з 16 годин до 19.00 годин та суботу з 10.00 годин до І2.00 годин неділі щотижня з правом залишати на ніч. Однак, не дивлячись про наявність даного висновку органу опіки та піклування відповідачка його не виконує. У зв`язку з чим просить суд прийняти рішення, яким зобов`язати [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , визначивши [PERSON] такі способи участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , а саме надати право [PERSON] зустрічатись з сином [PERSON] і забирати його з місця проживання в вівторок з 16 годин до 19.00 годин та суботу з 10.00 годин до 12.00 годин неділі щотижня, з правом залишати на ніч. Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2025 року розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 04.12.2025 року, яке за клопотанням відповідачки було відкладено на 23.12.2025 року. Під час підготовчого провадження та проведення підготовчого засідання у даній справі вчинено підготовчі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, з`ясовано обсяг доказів, задоволено клопотання про виклик в судове засіданні свідка, витребувано докази судом, встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів під час розгляду справи по суті; визначено дату проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.12.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.02.2026 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказав, що позивач є військовослужбовцем, однак проживає вдома за місцем своєї реєстрації, має всі умови для перебування дитини, бажає брати участь у спілкування та вихованні дитини, хоче чітко знати певні години та час, коли може спілкуватися з дитиною, однак вважає, що вимога відповідачки щодо попереднього узгодження з нею дати, часу побачень з сином, є неприйнятною, бажає, щоб він міг безперешкодно зустрічатися з дитиною. Зазначив, що попередньо позивач звертався до органу опіки та піклування виконкому Коростенської міської ради, яким після спільного узгодження позицій був затверджений висновок із визначенням днів та часу побачень з дитиною. Щодо створення перешкод у побаченні з дитиною вказав, що мали місце випадки, коли відповідачка не дозволила зустрітися з сином, оскільки таке побачення не було попередньо узгоджено з матір`ю дитини. Зазначив також, що підставою для звернення до суду стало бажання позивача уникнути на майбутнє питання щодо необхідності узгодження з відповідачкою днів побачень з сином. Відповідачка як у підготовчому, так і в судовому засіданні висловила свою позицію про часткове визнання позову, зокрема не заперечила щодо побачень з дитиною у вівторок з 16 годин до 19.00 годин та суботу з 10.00 годин до 21:00 години, не погодилася з правом залишати дитину на ніч з батьком, а також категорично заперечила факт створення нею перешкод у побаченні з дитиною. Батько постійно спілкується з сином у телефонному режимі. Зазначила, що одного разу позивач забрав дитину відразу зі школи, проводив з ним час, однак не повідомив про це відповідачку, внаслідок чого вона хвилювалася, почала розшукувати дитину. Вважає, що день та час побачень з огляду також на її плани позивач має попередньо узгоджувати з нею, хоча б у телефонному режимі дні та години зустрічі з сином, як це встановлено рішенням органу опіки та піклування. Також пояснила, що мав місце лише один випадок, коли вона відмовила позивачу у побаченні з сином, оскільки вони з сім`єю спланували спільний відпочинок, але відповідач випадково побачив їх разом та почав наполягати на побаченні з дитиною. З травня 2025 року відповідач більше не виходив на зв`язок з нею. Представник органу опіки та піклування виконкому Коростенської міської ради Швець М.С. висловив позицію про можливість задоволення позову, надав суду витребувані документи, а саме матеріали справи, на підставі яких було прийнято висновок органу опіки та піклування, та пояснив, що 16.04.2025 року до міської ради звернувся [PERSON] із заявою про вирішення питання щодо способів його участі у вихованні дитини [PERSON] , 2016 р.н. Після отримання за запитом від Горщиківської сільської ради копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання заявника, а також за результатами спілкування з обома батьками малолітньої дитини було досягнуто спільної згоди щодо способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею батька та складений висновок органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконкому Коростенської міської ради 07.05.2025 за № 238, і доведений до відома обох батьків. На момент звернення до органу опіки та піклування спору щодо способів участі батька у вихованні дитини не було, заявник лише просив «узаконити» графіки побачень з сином. Також пояснив, що жодна зі сторін з приводу невиконання рішення органу опіки та піклування чи створення перешкод у спілкуванні з дитиною до Коростенської міської ради не зверталася, про такі випадки йому не відомі. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив, що є братом позивача. У грудні 2025 року брат (позивач) повідомив, що хотів побачитися з дитиною, але мати дитини не дозволила зустріч, номер телефону сина заблокований. Зі слів брата знає, що позивач хотів бачитися з дитиною, однак відповідачка перешкоджала і сказала, що «тільки через суд». Причини ненадання дитини батьку свідку не відомі. Брат спонтанно хотів побачити сина, але не вдалося. Свідок поінформований про наявність висновку органу опіки та піклування, яким попередньо були визначені дні побачень, однак обставин виконання чи невиконання цього рішення йому невідомо. Суд, дослідивши зміст позовної заяви, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 26.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Коростеню реєстраціної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області був зареєтсрований шлюб (актовий запис № 368), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2015 року. У період шлюбу [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що виконавчим комітетом Горщиківської сільської ради Коростенського району Житомирської області складено актовий запис № 2 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.02.2016 року. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2024 року (справа № 279/4551/24) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу ухвалено [PERSON] іменувати прізвищем [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2025 року [PERSON] 08.08.2025 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . 16.04.2025 року [PERSON] звернувся із заявою до міського голови Коростенської міської ради із заявою про надання висновку щодо способів його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Витягом з реєстру територіальної громади Горщиківської територіальної громади підтверджується місце реєстрації проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , проведеного представниками Горщиківської сільської ради 21.04.2025 року, підтверджено наявність всіх необхідних умов для проживання та виховання дитини за місцем проживання батька. Рішенням виконкому Коростенської міської ради № 238 від 07.05.2025 року за результатами розгляду заяви [PERSON] та оцінки всіх обставин, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням пропозицій батьків дитини затверджений висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкуванні з ним батька [PERSON] », відповідно якого визначено такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] : 1. Надати право гр. [PERSON] зустрічатися з сином, [PERSON] , [INFO] , і забирати його з місця проживання малолітнього в вівторок з 16.00 години до 19.00 години та суботу з 10.00 години до 12.00 години неділі щотижня, з правом залишати на ніч. 2. Рекомендувати батьку дитини, [PERSON] , брати участь у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування без присутності матері при умові: дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; задовільного стану здоров`я дитини; попередження завчасно матір про можливість спілкування з дитиною та повідомлення про місцезнаходження дитини; вчасного повернення дитини матері не пізніше 19.00 години вівторка та 12.00 години неділі. 3. Рекомендувати матері, [PERSON] , поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином. 4. Відповідальність за життя і здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , під час виховання і спілкування з сином покласти на батька, [PERSON] . При вирішенні спору щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначенні способів участі у вихованні дитини суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. У даній справі позивачем належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами не доведено, а судом не встановлено фактів створення відповідачкою перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Представник позивача та свідок [PERSON] не були очевидцями обставин, які б могли свідчити про наявність таких перешкод з боку [PERSON] із зазначенням дати, часу, місця, інших деталей, їх свідчення ґрунтуються на показаннях з чужих слів, а саме позивача, який через відсутність в судовому засіданні не надав суду показань на підтвердження таких обставин. Отже, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини як такі, що не доведені позивачем. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.03.2024 року у справі № 742/1716/23 у схожих за змістом правовідносинах дійшов висновку, що відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, - визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. При вирішенні питання щодо способів участі батька у вихованні дитини суд враховує, що окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами 3,4,5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд враховує, що орган опіки та піклування висловив свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини шляхом складення та затвердження виконавчим комітетом Коростенської міської ради рішенням від 07.05.2025 № 238 висновку органу опіки та піклування «Про визначення способу участі у вихованні малолітнього [PERSON] та спілкування з ним батька [PERSON] ». Отже, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, суд дійшов висновку, що орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, урахувавши пропозиції обох батьків, дійшов правильного висновку про необхідність визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із сином та погоджується із встановленим органом опіки та піклування графіком побачень. При цьому суд відхиляє доводи відповідачки про її незгоду на залишення дитини на ніч по місцю проживання батька, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від розірвання шлюбу та проживання одного з них окремо від дитини, крім того актом обстеження умов проживання позивача підтверджується створення належних умов для виховання та проживання дитини. Сам по собі факт неприязних відносин між матір`ю та батьком дитини, проживання їх за різними адресами та наявність у сторін нових сімейних відносин не може мати наслідком обмеження прав дитини на участь батька у його вихованні.

Outcome: partial