Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 21 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21535, про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 22463 грн. 68 коп. Проте, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису, нотаріусом не дотримано переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, а саме вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів які нотаріально не посвідчені, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Враховуючи викладене, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав. Представник ТОВ «Бізнес позика» Крилова Світлана Сергіївна 27.11.2025 року надала суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 2000 грн., посилаючись на те, що дана категорія справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді, не підпадає під визначення складної неординарної справи, яка потребує самостійного з боку адвоката напрацювання відповідних примірників документів, тощо. Вважає, що після задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач не позбавляється заборгованості за кредитним договором. Матеріальний стан позивача, як боржника у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишається незмінним. Позивач тимчасово позбавляється примусового стягнення боргу за кредитним договором до отримання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судового рішення про стягнення з позивача заборгованості в судовому порядку. Таким чином реальне значення справи для позивача полягає в отриманні певної відстрочки в виконані взятих на себе зобов`язань за кредитним договором що не призводить до виникнення, зміни або припинення майнових прав чи фінансових інтересів позивача. Відповідачем не подавались будь-які заяви по суті справи. Фактично в даній справі відсутня змагальність сторін. В справі наявні лише заяви по суті справи подані позивачем. На переконання відповідача вартість послуг адвоката є необґрунтовано завищеною та не співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 січня 2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21535. За даним виконавчим написом з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , який є боржником за договором №328391-КС-001 від 07.06.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, (Кредитор), місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, буд. 13 офіс 524, IBAN [NUMBER] в AT «Альфа-Банк», МФО: 300346, далі іменоване - Стягувач, заборгованості за Договором 328391-КС-001 від 07.06.2021 року. Строк платежу за Договором №328391-КС-001 від 07.06.2021 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.06.2021 року по 13.12.2021 року. Сума заборгованості становить 21823 грн. 68 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10000 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10323 грн. 68 коп.; прострочена заборгованість за комісією становить 1500 грн. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зі змісту досліджених під час розгляду справи доказів достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вказана заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Вказане свідчить, що нотаріус не переконався у безспірності грошових вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають до задоволення, оскільки, як було встановлено під час розгляду відповідачем не надано доказів зворотного, відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення виконавчого напису в установленому законом порядку. З приводу стягнення судових витрат, слід зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved