Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог 03.12.2025 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, щоз 2014 року по 2023 рік проживала з відповідачем у цивільному шлюбі у будинку її матері у с. Пліщин Шепетівського району Хмельницької області, де вели спільне господарство. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач записаний батьком дитини в свідоцтві про його народження за згодою сторін. Навесні 2022 року відповідач був призваний на військову службу за мобілізацією та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної Гвардії України в [ADDRESS] . Спільне проживання з відповідачем не склалось з самого початку, тому у 2023 році вони вирішили остаточно припинити їхні стосунки, відповідач забрав свої речі та переїхав проживати за місцем реєстрації до матері в м. Бердичів Житомирської області. Після переїзду він припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина та не реагував на її прохання, не проявляв бажання зустрічатись з сином, фактично став свідомо ухилятись від виконання батьківських обов`язків. Через таке ставлення відповідача до дитини, у серпні 2025 року вона звернулась до служби в справах дітей Шепетівської міської ради щодо ініціювання питання про позбавлення його батьківських прав. [PERSON] 26.08.2025 року перерахував їй на банківську картку 20000 грн та 25.09.2025 року - 19950 грн та повідомив працівникам служби, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та кошти на утримання сина надає. З вказаного часу відповідач знову припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Після її нагадування, 01.11.2025 року відповідач перерахував їй 9950 грн. та повідомив, що не буде постійно надавати кошти через необхідність задоволення своїх потреб. Вказує, що з часу окремого проживання відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти на утримання сина, на її прохання щодо цього реагує негативно. Дитина у своєму віці потребує посиленого харчування, забезпечення одягом, іграшками та речами для його розвитку та здібностей. На даний час син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Вона працює вихователем інклюзивної групи та має посадовий оклад 7450,30 грн, тому їй важко одній забезпечувати дитину. Відповідач є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення, інших дітей на утриманні не має. За наведених обставин, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 02.12.2025 позивачка звернулась до суду з цим позовом, суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 12.12.2025 суд відкрив спрощене провадження та призначив судове засідання на 12.01.2026, яке відкладене на 11.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки. 11.02.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньоїдитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2022 року. Позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданих 25.07.2025 року старостою Пліщинськогостаростинського округу. Відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає, що слідує з даних акту про фактичне не проживання, складеного 25.07.2025 року та довідки №133, виданої 25.07.2025 року виконкомом Шепетівської міської ради. Згідно довідки за вих. №01-63/10 від 22.07.2025 року, виданої директором ЗДО №4 «Світлячок» Шепетівської міської ради Хмельницької області, [PERSON] , [INFO] , з вересня 2024 року відвідує заклад дошкільної освіти, батько дитини [PERSON] не приймав активну участь у житті дитини в закладі, не відвідував святкові ранки, розваги закладу, не цікавився здобутками та успіхами своєї дитини в садочку. Середня вартість плати за харчування в закладі в місяць складає 1009,80 грн, що слідує з даних довідки за вих. №01-63/184 від 28.11.2025 року, виданої директором вказаного освітнього закладу. Позивач [PERSON] працює з ЗДО №4 «Світлячок» на посаді вихователя інклюзивної групи та її посадовий оклад з підвищенням становить 7450,30 грн, що підтверджується довідкою за вих. №01-63/183 від 28.11.2025. Станом на 27.11.2025 року позивачка на обліку як одержувач пенсії та державних соціальних допомог не перебуває, що слідує з даних довідки, виданої 27.11.2025 року відділом обслуговування громадян №13 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Хмельницькій області. Згідно витягів з Приват24, наданих позивачкою [PERSON] , відповідач [PERSON] 26.08.2025 року перерахував для неї кошти в сумі 20000 грн., 25.09.2025 року в сумі 19950 грн. та 01.11.2025 року в сумі 9950 грн. Застосовані норми права Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини (від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінка суду Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на мати [PERSON] , що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який позов визнав, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить позивачці утримувати свого сина та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 02.12.2025 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved