Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 22 грудня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01.08.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №742. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 серпня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя фактично припинилося через несумісність характерів і поглядів на життя, на виховання дітей та роль кожного із подружжя у шлюбі, через що між ними погіршилися відносини. Було втрачено довіру та повагу. Шлюб існує лише формально. Відновлення шлюбних відносин та їх подальше спільне проживання неможливе. Сторони не проживають як чоловік та жінка. Почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає. Вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільних планів на майбутнє та спілкуються виключно з питань, що стосуються їх спільних дітей. Позивач вважає, що примирення, відновлення шлюбних відносин і подальше спільне проживання між подружжям не можлива та прийшла до стійкого переконання у необхідності розірвання шлюбу. За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції відповідача. 23.01.2026 року відповідач через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позовну заяву про розірвання шлюбу не подав. Своїм правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 10.02.2026 року. 23.01.2026 року відповідач через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У час призначений для розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До позовної заяви долучили клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки не повідомив. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2026 року заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Розгляд справи продовжено у цьому ж судовому засіданні. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 01 серпня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 01 серпня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №742 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають трьох дітей: - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 18 січня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №163 та 17.12.2015 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . - сина, [PERSON] , [INFO] , про що 12.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №65 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . - сина, [PERSON] , [INFO] , про що 23.03.2022 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис №189 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони не проживають як чоловік та жінка. Шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, між подружжям втрачено почуття любові та поваги, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Позивач прийшла до стійкого переконання у необхідності розірвання шлюбу. Шлюб існує формально. Спір щодо визначення участі батьків в утриманні та вихованні дітей між сторонами на час розгляду справи не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, між подружжям припинено шлюбні стосунки і поновлювати їх позивач наміру не має, примирення позивач не бажає та прийшла до стійкого переконання що шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За матеріалами справи відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, що сприймається судом як відсутність заперечень проти розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено з матеріалів справи, особою, яка змінила прізвище при реєстрації шлюбу не заявлено про бажання його відновити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам подружжя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved