Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області 23 жовтня 2025 року звернулася Служба у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області з клопотанням про негайне відібрання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у батьків матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , для прийняття відповідного рішення, з метою соціального захисту прав дитини, в зв`язку з підтвердженням факту виникнення безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, з огляду на наступні обставини. 03 вересня 2025 року на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надійшло повідомлення від ВП №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про те, що 02 вересня 2025 року приблизно о 22-00 год. внаслідок ймовірного короткого замикання електричної проводки у будинку за адресою: [ADDRESS] , де мешкала родина - мати [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , виникла пожежа За інформацією від ВП №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області встановлено, що будинок був доволі старим, потребував капітального ремонту та можливо внаслідок короткого замикання всередині будинку, сталося займання особистих речей, після чого стрімко почала розвиватися пожежа. Родина, зокрема й діти, розпочала самостійне гасіння вогню. З огляду на стрімкий розвиток подій, стрес та напружену ситуацію, у ході гасіння пожежі діти [PERSON] і [PERSON] зазнали травм, та їх було госпіталізовано до Харківської обласної дитячої клінічної лікарні № 1 для обстеження та надання невідкладної медичної допомоги. Батько дітей [PERSON] також був госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради на стаціонарне лікування, де він перебуває і станом на день подання позову. Відповідно до вимог Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 585, невідкладно, 03 вересня 2025 року, спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області спільно з представниками Центру соціальних служб Люботинської міської ради та ювенальної поліції з метою проведення оцінки ситуації, в якій опинилась родина з дітьми, на місце події було здійснено виїзд та встановлено, що 03 вересня 2025 року вранці дітей виписали з лікарні у зв`язку з покращенням стану здоров`я та відсутністю загрози життю. На момент виписки, діти перебували у задовільному стані. З лікарні дітей забрала мати. Із матір`ю [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо дотримання правил безпеки і належного догляду за дітьми, забезпечення їм достатніх умов проживання. Родина кілька разів змінювала своє місце проживання. Останнім місцем мешкання родини був будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області було роз`яснено [PERSON] про необхідність поліпшення умов проживання в будинку, провести медичне обстеження дітей, задекларувати дітей у лікаря-педіатра, забезпечити здобуття дітьми освіти. За результатом обстеження умов проживання 22 жовтня 2025 року встановлено, що в будинку, який складається з однієї кімнати, холодного коридору та кухні, наявне енергопостачання, водопостачання відведено до будинку від свердловини, пічне опалення, вбиральня на подвірні, душ відсутній. На подвір`ї розташовані господарські споруди, будинок огороджена парканом, однак територія подвір`я у занедбаному стані, скрізь розкидане сміття. Умови проживання в житловому приміщенні неналежні. У помешканні антисанітарні умови, скрізь розкидані речі, брудний посуд, пляшки, сміття, наявні ознаки присутності мишей в кімнаті, в будинку перебуває агресивна собака, готова їжа та запаси в цілому відсутні. Для дітей не створено достатніх умов - у дітей відсутні окремі ліжка (двоє дітей сплять на одному маленькому ліжку), не облаштовані місця для навчання дітей; діти голодні, брудні та занедбані, від них відчувається неприємний запах. Мати [PERSON] на момент обстеження житлового будинку перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почала агресивно себе поводити, погрожувати спеціалістам, кричати на дітей та звинувачувати їх, вчинила сварку з дітьми в присутності спеціалістів. Комісією було виявлено факт, що мати зловживає спиртними напоями, агресивна по відношенню до дітей, психологічно знущається з них звинувачує їх в бездіяльності, жодним чином не контролює процес навчання. [PERSON] не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не вжила заходів для захисту своїх дітей, не створила безпечних умов для їх життя, не турбується про їх стан здоров`я, а її агресивна поведінка, спосіб життя, зловживання алкогольними напоями є прямою загрозою для здоров`я та життя дітей. Комісією було вирішено вилучити дітей із небезпечного середовища, що загрожує життю та здоров`ю дітей та доставити їх до дитячого медичного закладу для проведення медичного обстеження та надання медичної допомоги у разі потреби. З метою соціального захисту та забезпечення безпеки дітей, було вжито невідкладних заходів, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 22 жовтня 2025 року о 21-40 год. інспектором служби ювенальної превенції капітаном поліції Коваленком Я.І. у зв`язку з вилученням дітей з місця проживання на підставі «Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини» було доставлено до закладу охорони здоров`я КНП Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, 5, для обстеження стану здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах, у разі необхідності (копії актів додаються). Станом на сьогодні дитини перебуває у зазначеному закладі. Батькам було направлено повідомлення про фактичне місце перебування їх дітей (копії повідомлень та копія квитанція про відправлення листа додаються). За час проживання на території Люботинської міської територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе негативно. Батьки схильні до вживання алкогольних напоїв, офіційно не працюють, інколи перебиваються випадковими заробітками. 3 24 листопада 2020 року по 08 грудня 2022 року діти перебували на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області (далі Служба) та Центру соціальних служб Люботинської міської ради Харківської області (далі - Центр), як такі, що перебували у складних життєвих обставинах. Сім?ї було надано соціальну підтримку та допомогу у вирішенні соціально-побутових питань, у формуванні відповідального батьківства, оформлення документів та соціальних виплат. За результатом проведеної профілактичної роботи спеціалістів та фахівців в зв`язку із поліпшенням відношення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків у грудні 2022 року дітей було знято з обліку в зв`язку з усуненням умов та обставин, які стали підставою для взяття х на облік. 3 кінця 2022 року і до 03 вересня 2025 року самостійно родина до Служби та Центру за допомогою чи для отримання соціальних послуг не зверталась. Офіційних повідомлень про порушення прав та інтересів дітей до Служби чи до Центру не надходило. Згідно із інформації від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради Харківської області від 22 жовтня 2025 року встановлено, що діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку в медичному закладі, декларації укладено із лікарем - [PERSON] ; батьки дітей [PERSON] та [PERSON] зверталися до КНУ «ЦПМСД» ЛМР ХО за медичною допомогою та медичними обстеженнями, «календар щеплень» дотримано, рекомендації лікарів щодо лікування та обстеження дітей виконувалися належно, проте після оновлення декларації з липня 2025 року батьки неналежно виконують свої обов`язки та зв`язку з батьками немає. Ухвалою від 24 листопада 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження; відповідачам був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви і доданих до неї документів було направлено відповідачам [PERSON] і [PERSON] засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання. Поштові конверти повернуто без вручення з відміткою від 11 грудня 2025 року про відсутність адресатів за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачам у належний спосіб були вручені вказані вище документи. Протягом встановленого судом строку відповідачами відзив не поданий. Ухвалою від 08 січня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В своїх поясненнях представник позивача посилалася на обставини, викладені в позові, а також додатково пояснила, що мати не змінила своєї поведінки та не приймає участі у житті дітей, хоча надавала усні пояснення про те, що отримує грошові виплати від держави за свого старшого сина, які зник без вісті як військовослужбовець. Але жодним чином ані [PERSON] , ані [PERSON] не попіклувалися про покращення умов проживання для своїх дітей. В судове засідання відповідачі [PERSON] і [PERSON] були викликані шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судових повісток за адресою їх місця проживання. Поштові конверти з судовими повістками на ім`я відповідачів повернуті без вручення з відміткою від 02 лютого 2026 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачам у належний спосіб були вручені судові повістки. Але відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини їх неявки суду невідомі, відзив на позов ними не поданий. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідачів в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області Зубахіна А.К. в судовому засіданні висловила підтримку заявленого позову та просила його задовольнити, виходячи з викладених у ньому обставин та наданих представником позивача пояснень. Представник Зубахіна А.К. також зауважила на тому, що після відібрання дітей [PERSON] не проявила жодного інтересу до них та не цікавилася місцем їх перебування, навіть після того, як їй було направлено відповідне повідомлення. В судовому засіданні, вислухавши пояснення представника позивача і третьої особи, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Дитина [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 05 вересня 2025 року. Батьками дитини у свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 05 вересня 2025 року. Батьками дитини у свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 05 вересня 2025 року. Батьками дитини у свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягами з Реєстру Люботинської територіальної громади, сформованими 05 вересня 2025 року, діти [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї у раз здійснення такого супроводу. 03 вересня 2025 року на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області надійшло повідомлення від Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області про те, що 02 вересня 2025 року приблизно о 22-00 год. внаслідок ймовірного короткого замикання електричної проводки у будинку за адресою: [ADDRESS] , де мешкала родина: мати [PERSON] , батько [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , виникла пожежа. За інформацією від Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області встановлено, що будинок був доволі старим, потребував капітального ремонту та можливо внаслідок короткого замикання всередині будинку, сталося займання особистих речей, після чого стрімко почала розвиватися пожежа. Внаслідок пожежі незначні травми отримати діти [PERSON] і [PERSON] . 03 вересня 2025 року, спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області спільно з представниками Центру соціальних служб Люботинської міської ради та ювенальної поліції з метою проведення оцінки ситуації, в якій опинилась родина з дітьми, на місце події було здійснено виїзд та встановлено, що 03 вересня 2025 року вранці дітей виписали з лікарні у зв`язку з покращенням стану здоров`я та відсутністю загрози життю. На момент виписки, діти перебували у задовільному стані. З лікарні дітей забрала мати. Крім того, з 08 вересня 2025 року на підставі рішення Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області родина відповідачів було взято під соціальний супровід в Центрі соціальних служб Люботинської міської ради, а діти були взяті на облік в Службі як діти, які перебувають в складних життєвих обставинах. 17 вересня 2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області відповідачем [PERSON] була подана заява, в якій вона повідомила, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживатимуть в будинку за адресою: [ADDRESS] . Вже наступного дня, 18 вересня 2025 року, спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області було обстежено умови проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. На той час було зафіксовано, що в будинку умови проживання достатнього рівня, але діти проживають спільно з матір`ю в одній кімнаті, в якій розмішено лише три ліжка, і що місця для навчання дітей в будинку відсутні. В подальшому обстеження умов проживання сім`ї було проведено 22 жовтня 2025 року спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області спільно з представниками соціальних служб та організацій, про що також був складений відповідний акт. Було встановлено, що в будинку, який складається з однієї кімнати, холодного коридору та кухні, наявне енергопостачання, водопостачання відведено до будинку від свердловини, пічне опалення, вбиральня на подвірні, душ відсутній. На подвір`ї розташовані господарські споруди, будинок огороджена парканом, однак територія подвір`я у занедбаному стані, скрізь розкидане сміття. Умови проживання в житловому приміщенні неналежні. У помешканні антисанітарні умови, скрізь розкидані речі, брудний посуд, пляшки, сміття, наявні ознаки присутності мишей в кімнаті, в будинку перебуває агресивна собака, готова їжа та запаси в цілому відсутні. Для дітей не створено достатніх умов - у дітей відсутні окремі ліжка (двоє дітей сплять на одному маленькому ліжку), не улаштовані місця для навчання дітей, діти голодні, брудні та занедбані, від них відчувається неприємний запах. Мати [PERSON] на момент обстеження житлового будинку перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почала агресивно себе поводити, погрожувати спеціалістам, кричати на дітей та звинувачувати їх, вчинила сварку з дітьми в присутності спеціалістів. Комісією було виявлено факт, що мати зловживає спиртними напоями, агресивна по відношенню до дітей, психологічно знущається з них звинувачує їх в бездіяльності, жодним чином не контролює процес навчання, не вживає заходів для захисту своїх дітей, не створила безпечних умов для їх життя, не турбується про їх стан здоров`я, а її агресивна поведінка, спосіб життя, зловживання алкогольними напоями є прямою загрозою для здоров`я та життя дітей. Відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, Комісією у складі представника Служби у справах дітей, Центру соціальних служб та інспектора СЮП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області було проведено оцінку рівня безпеки дітей та складені відповідні акти від 22 жовтня 2025 року. За висновком проведеної оцінки рівня безпеки кожної дитини підтверджено факт перебування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в дуже небезпечних умовах та є потреба у вирішенні питання негайного відібрання дітей у батьків - матері [PERSON] та батька [PERSON] . З метою соціального захисту та забезпечення безпеки дітей інспектором служби ювенальної превенції було вжито невідкладних заходів, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було вилучено 22 жовтня 2025 року з місця проживання на підставі «Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини», та дітей було доставлено до закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» за адресою: вул. Озерянська, буд. 5, м. Харків для обстеження стану здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах, у разі необхідності. В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Сахновщинської селищної ради Берестинського району Харківської області № 947 від 18 грудня 2025 року діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які постраждали від жорстокого поводження та перебувають на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, були влаштовані в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресо: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики Люботинської гімназії № 5 Люботинської міської ради Харківської області від 10 вересня 2025 року №01-26/143 [PERSON] , [INFO] , протягом навчання виявляв низький рівень навчальної мотивації. Навчальний матеріал засвоювався утруднено, часті пропуски занять без поважних причин негативно позначалися на загальній успішності та навчальні завдання виконувалися несистематично. Поведінка в закладі освіти була переважно спокійна, однак спостерігалися поодинокі випадки порушення дисципліни та нехтування нормами шкільного розпорядку. Спілкувався з однолітками переважно в обмеженому колі. Виявляв емоційну замкнутість, іноді - недовіру до дорослих. Сім?я, в якій проживає учень характеризується як неблагополучна. Спостерігається недостатній контроль з боку батьків за відвідуванням школи, режимом дня та поведінкою дитини. Відповідно до характеристики Люботинської гімназії № 5 Люботинської міської ради Харківської області від 10 вересня 2025 року № 01-26/144 [PERSON] , [INFO] , протягом навчання виявив себе як нестабільний учень, навчання дається із труднощами, працює на уроках нерегулярно та невідповідально ставиться до виконання домашніх завдань. Має схильність до порушення дисципліни, не завжди реагує на зауваження дорослих. Дитина часто проявляє неорганізованість, заважає іншим учням під час навчального процесу, провокує конфліктні ситуації. Іноді у спілкування проявляється нестриманість та агресивність. Хлопець малоконтактний, замкнений та має певну потребу в постійному педагогічному контролі та чітких межах поведінки. Сім?я, в якій виховується учень, є неблагополучною, перебуває в складних життєвих обставинах. Контроль з боку батьків за поведінкою, навчанням і дозвіллям дитини - мінімальний або відсутній. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] впродовж 2025 року неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП та на них були накладені адміністративні стягнення у виді штрафу. В судовому засідання за ініціативою представника позивача були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що працює на посаді директора Центру соціальних служб Люботинської міської ради Харківської області, і що родина [PERSON] і [PERSON] давно перебуває на обліку соціальних служб та під соціальним супроводом. Батьки дітьми не опікуються, з ними неодноразово проводилися профілактичні бесіди після випадків притягнення їх до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Після пожежі, яка сталася в будинку, де проживала сім`я з дітьми, Центр соціальних служб надавав допомогу родині продуктами харчування, речами і одягом, але така допомога не була спрямована на забезпечення потреб дітей, бо виявилось, що в будинку по [ADDRESS] відсутні умови для проживання дітей, але батьки не намагаються це виправити. Також свідок [PERSON] пояснила, що соціальні працівники неодноразово зверталися до [PERSON] з тим, що б вона забезпечила відвідування дітьми навчальних занять ат проходження ними медичних оглядів. Але [PERSON] на ці звернення не реагує, веде себе агресивно, часто знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, життям дітей не цікавиться, діти тривалий час не відвідували навчання в школі. Свідок [PERSON] , яка виконує обов`язки директора Люботинської гімназії № 5 Люботинської міської ради Харківської області, пояснила, що родина [PERSON] і [PERSON] проблемна, діти навчалися погано, часто не відвідували заняття, умов для їх навчання та розвитку батьками не створено. Мати навчанням дітей не цікавилася, уникала контакту з педагогами та отримання допомоги від навчального закладу. При відвідуванні представниками гімназії місця проживання дітей батьки вдома були відсутні. Свідок [PERSON] , який обіймає посаду інспектора Сектору ювенальної превенції ХРУП №1 ГУНП України в Харківській області, пояснив, що сім`я давно перебуває на обліку у Відділі поліції. В сім`ї утворились небезпечні умови для проживання дітей, в будинку була пожежа. Періодично із соціальними працівниками він приїжджав для проведення профілактичних бесід, мати [PERSON] часто знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] також зазначив, що він був присутній в будинку за адресою: [ADDRESS] , при відібранні дітей, та бачив, що в будинку антисанітарні умови, речі розкидані, залишки їжі, бруд. Мати заперечувала проти відібрання дітей, говорила, що у дітей все добре. Оцінюючи показання свідків, суд визнає їх достовірним та такими, що об`єктивно відображають події, які відбулись в житті дітей, та свідчать про байдуже ставлення батьків до життя своєї дітей. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, суд приходить до висновку про те, що відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав відповідачів є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення його інтересів та максимально можливою мірою виживання і здорового розвитку дитини. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 461/2084/20. Позивачем до позовної заяви подано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Люботинської міської Харківської області № 856 від 23 жовтня 2025 року. Згідно з цим висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] і [PERSON] , оскільки батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови - по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 та у постанові № 308/12188/18 від 03 травня 2022 року. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З метою з`ясування думки дітей при вирішенні даної справи, в судове засідання були запрошені неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і малолітній [PERSON] , [INFO] . Діти пояснили суду, що наразі вони проживають в патронатній сім`ї, в якій їм все подобається, до них ставляться добре, та для них створені належні умови проживання, і що вони не хочуть повертатися жити в ті умови, з яких їх забрали. Враховуючи, що досліджені докази свідчать про ухилення відповідачів [PERSON] і [PERSON] від виконання обов`язків по забезпеченню належних умов для проживання дітей, здобуття ними загальної середньої освіти, а також про ігнорування порад соціальних служб, які здійснювали соціальний супровід, суд задовольняє вимогу позивача про відібрання дітей від відповідачів, з передачею дітей для подальшого влаштування Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідачі [PERSON] і [PERSON] не приділяли належної уваги забезпеченню потреб своїх дітей, суд задовольняє позов в цій частині і стягує аліменти на користь неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] та малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частині від усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного з батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей та матеріальне становище платників аліментів. Та оскільки аліменти, що стягуються з відповідачів, підлягають виплаті особисто дітям, які передаються органу опіки та піклування для подальшого влаштування, суд вважає за необхідне покласти на позивача по даній справі обов`язок відкрити на ім`я кожного з дітей особисті рахунки дитини у відділенні Державного ощадного банку України для забезпечення зарахування на такий рахунок аліментів, які стягуються на користь дитини, що сприятиме їх цільовому використанню. Щодо вимоги позивача про закріплення житлового будинку за малолітніми дітьми, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. В той же час, у ст. 18 цього ж Закону вказано, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем; органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 460621899 від 16 січня 2026 року, відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутні. В той же час, в даній справі встановлено, що неповнолітні [PERSON] і [PERSON] та малолітній [PERSON] у встановленому законом порядку набули право користування вказаним житловим будинком, оскільки мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою. Тому житлові права дітей підлягають захисту шляхом накладання заборони на відчуження житла. Так як суд задовольняє позов, то одночасно з кожного відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2422,40 грн, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного,

Outcome: approved