Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який поданий його представником адвокатом Лукавським І.А., до Крижопільської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території бувшої Павлівської сільської ради, площею 1,7059 га, кадастровий номер 0521985800:02:001:0801, яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області померла його співмешканка [PERSON] . Після її смерті залишилась земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території бувшої Павлівської сільської ради, площею 1,7059 га. Дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року. Однак даний державний акт був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в місцевій газеті. Відсутність правовстановлюючого документа є перешкодою для оформлення нотаріусом спадкових прав на дану земельну ділянку. Спадкові права на зазначену земельну ділянку ні на кого не оформлені. Після смерті [PERSON] він прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав з нею в одному будинку на час її смерті, тобто як спадкоємець четвертої черги. Для захисту своїх прав як спадкоємця змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Вирішено питання витребування доказів. 09 січня 2026 року на адресу суду від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла витребувана судом інформація. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив про те, що позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України так як понад 45 років проживав разом із покійною [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина, однак шлюб між ними не був зареєстрований. Дані підтверджуються довідками про їхнє місце реєстрації. Підставою звернення до суду стало те, що державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку був втрачений, дублікат не зберігся, тому нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкових прав позивачу. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог позивачки про визнання права власності в порядку спадкування за законом покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Так, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 09 травня 2025 року Крижопільським відділом РАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] померла [PERSON] в с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області. Відповідно до Довідки від 24 листопада 2025 року, яка видана Відділом № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вбачається, що згідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, гр. [PERSON] виданий та зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ВН № 011286 від 12 липня 2002 року на території колишньої Павлівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру даній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 0521985800:02:001:0801 та уточнена площа 1,7059 га. Архівна копія державного акту у відділі відсутня. Як вбачається із витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000977722025 від 15 травня 2025 року земельна ділянка із кадастровим номером 0521985800:02:001:0801, яка розташована на території Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площа 1,7059 га; право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року; дана земельна ділянка перебуває в оренді Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», термін дії оренди до 31.12.2038 року. Відповідно до Витягу з реєстру Територіальної громади (Крижопільська територіальна громада) адреса місця проживання [PERSON] зазначена [ADDRESS] з 28.09.1989 року по теперішній час. Відповідно до Відомостей з реєстру територіальної громади (Крижопільська територіальна громада) адреса реєстрації місця проживання [PERSON] зазначена [ADDRESS] . В місцевій газеті «Сільські Новини» № 48 від 10 грудня 2025 року розміщено оголошення про, що втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року на території колишньої Павлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті співмешканки [PERSON] та прийняв спадщину, оскільки проживав з останньою на час смерті, як встановлено судом, більше як 45 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,7059 га, кадастровий номер 0521985800:02:001:0801, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території колишньої Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (на даний час Крижопільська територіальна громада Тульчинського району Вінницької області), яка належала останній на праві власності відповідно до державного акту серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 53110,12 гривень, яка проведена 15.09.2023 року та зазначена в Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Даний Державний акт на право власності на земельну ділянку, втрачено, про що зроблено оголошення в газеті «Сільські новини». Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83764094 від 29.12.2025 року, яка надана на виконання ухвали суду Крижопільською державною нотаріальною конторою, спадкова справа не відкрита щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. повідомила позивача [PERSON] про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно право на земельну ділянку, що підтверджується відповідною довідкою від 05 грудня 2025 року № 201/01-16. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Так судом встановлено, що: [INFO] у с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] . Останній за життя належала на праві власності земельна ділянка площею 1,7059 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині Крижопільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області) відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року, який втрачено. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті останньої встановлено доказами, які зазначено вище. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, то Крижопільська селищна рада є належним відповідачем у справі. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивач позбавлений можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від нього причин, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, суд беручи до уваги те, що зазначена земельна ділянка за [PERSON] була набута у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги, належить визнати право власності на вказане нерухоме майно. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який не вчиняв жодний дій, які б порушували право позивача на реалізацію його спадкових прав. Тому,

Outcome: approved