Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 27 червня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . На вказане спадкове майно померлий [PERSON] 25.04.1995 року склав заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори Волошином С.А. Згідно з даним заповітом вищезазначеного житлового будинку [PERSON] заповів своєму онукові [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] , остання 25.04.1995 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори Волошином С.А. Згідно з даним заповітом вищезазначеного житлового будинку [PERSON] заповіла своєму онукові [PERSON] . Згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Дочка [PERSON] після одруження змінила своє прізвище на « [PERSON] » після першого шлюбу та « [PERSON] » після другого шлюбу. Дочка [PERSON] після одруження змінила своє прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] (дівоче [PERSON] ) померла, а [INFO] помер її син [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Останній за життя не оформив своїх спадкових прав на житловий будинок. [PERSON] за вказаною адресою проживав один, одружений не був, дітей не мав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, де єдиним спадкоємцем, яка прийняла та оформила спадщину, є позивач [PERSON] , яка являється рідною тіткою [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Волошина С.А. За результатами розгляду заяви приватний нотаріус своєю постановою відмовив позивачці у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що спадкоємницею [PERSON] не було подано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Нотаріус запропонував позивачці звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. 10 вересня 2025 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просив визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами з площею забудови - 95,1 м2, у тому числі 14,4 м2 становить прибудова. Загальна площа будівлі 66,4 м2, з них житлова площа приміщень становить 46,6 м2. Нежитлова площа будівель становить 22,8 м2; гараж площею 18,4 м2; дворовий водогін, літня кухня-сарай площею 59,0 м2; льох під частиною будівлі, площею 10,4 м2. 15 жовтня 2025 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (у новій редакції) відповідно до якої просив визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відзив на позов до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Волошина С.А. витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , а також заповітів, посвідчених від його імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця належним чином завіреної її копії. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано від Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , а також заповітів, посвідчених від його імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця належним чином завіреної її копії, а також витребувано від Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , а також заповітів, посвідчених від її імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця належним чином завіреної її копії. Протокольною ухвалою суду від 03 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 18 листопада 2025 року. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2025 року. Протокольною ухвалою суду від 18 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 лютого 2026 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивачки в судове засідання не з`явився, 05 лютого 2026 року подав клопотання у якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач Мар`янівська селищна рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, однак заявлені позовні вимоги визнав повністю. Скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , місце смерті: селище Мар`янівка, Горохівський район, Волинська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 1998 року Мар`янівською селищною радою Горохівського районного Волинської області (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] залишив заповіт, в якому зробив таке розпорядження: «…належну мені на праві особистої власності (одну другу) частину житлового будинка з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , мотоцикл Днепр-МТ-10-36, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований в МРЕО ДАІ УВС Волинської області 06.07.1985р., а також все моє майно, яке буде належати на день смерті, на яке я буду мати право по закону, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповідаю [PERSON] ». Заповіт посвідчений державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори 25.04.1995 року Волошином С.А. р. № 492 (а.с. 10-11). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82975107 стверджується, що вищезазначений заповіт чинний. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82975099 від 21.10.2025р., спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Згідно з довідкою Мар`янівської селищної ради № 238 від 08.11.2024 р., спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , з дружиною [PERSON] та внуком [PERSON] . Дочка [PERSON] померла [INFO] , дочка [PERSON] проживає в с. Облазниця Львівської області. [INFO] померла [PERSON] , місце смерті: місто Стрий, Стрийський район, Львівська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області (а.с. 12). За життя [PERSON] залишила заповіт, в якому зробила таке розпорядження: «…належну мені на праві особистої власності (одну другу) частину житлового будинка з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , а також все моє майно, яке буде належати на день смерті, на яке я буду мати право по закону, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповідаю [PERSON] ». Заповіт посвідчений державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори 25.04.1995 року Волошином С.А. р.№ 493 (а.с. 13-14). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82975140 стверджується, що вищезазначений заповіт чинний. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82975137 від 21.10.2025р., спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Згідно довідки Мар`янівської селищної ради № 243 від 08.11.2024 р. спадкодавець [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з внуком [PERSON] . Дочка [PERSON] померла [INFO] , дочка [PERSON] проживає в с. Облазниця Львівської області. [INFO] помер [PERSON] , місце смерті: місто Горохів, Луцький район, Волинська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 липня 2024 року Мар`янівською селищною радою (а.с. 24). Довідкою виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області від 11 листопада 2024 року №242 стверджується, що згідно запису в будинковій книзі №11, житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] значиться за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Мар`янівською селищною радою Луцького району Волинської області. 17 липня 2024 року. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав у даному будинку один, у шлюбі не перебував, дітей не мав, брати та сестри відсутні. Заповіт від імені [PERSON] в Мар`янівській селищній раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є тітка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , яка вступила у фактичне володіння майном шляхом догляду за житловим будинком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). 19 вересня 2025 року на виконання ухвали суду про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] надійшла відповідь від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Волошина С.А. за №01-16/98 від 15.09.2025 року з додатками. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79118185 від 12.11.2024 р. стверджується, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкова справа № 204 /2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] відкрита 12 листопада 2024 р. за заявою [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом після смерті племінника. 30 січня 2025 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за заповітом був його онук [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Постановою нотаріуса № 14/02-31 від 30.01.2025 р. про відмову від вчинення нотаріальної дії приватний нотаріус Волошин С.А. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Із дослідженої копії паспорта громадянина України № [NUMBER] від 04.03.2019 року позивач [PERSON] народилася [INFO] , місце народження: смт. Мар`янівка, Горохівського району Волинської області (а.с. 5). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання позивача: [ADDRESS] (а.с. 5, 8). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , як між тіткою та племінником, підтверджується наступними документами: 1)свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , відповідно до якого її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 6); 2)свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , згідно якого прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 7); 3)витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00049092045 від 30.01.2025 року з якого вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 15-16); 4)витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00049091695 від 30.01.2025 року з якого вбачається, що 24 лютого 1979 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 17-18); 5)витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00049092832 від 30.01.2025 року з якого вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 22-23). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00049109618 від 30.01.2025 року вбачається, що 07 червня 1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 19-20); [INFO] [PERSON] померла, місце смерті: місто Луцьк, Волинська область, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 квітня 2006 року Цегівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с. 21). Відтак, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем третьої черги спадкування за законом після смерті племінника [PERSON] , яка прийняла спадщину. Однак, у позивачки відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно, а саме, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , стверджується, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у зазначеному житловому будинку з 31.03.1998 р. У житловому будинку у різний час також проживали та були прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 45-47). Матеріалами справи також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради депутатів трудящих № 20 від 10.10.1964 року [PERSON] в [ADDRESS] виділено земельну присадибну ділянку площею 700 кв.м. під будівництво житлового будинку. Земельну ділянку виділено в натурі на місцевості, про що свідчить Акт від 01 листопада 1964 року, підписаний головою Горохівського райвиконкому Боровик В.А. та [PERSON] та надано у безстрокове користування, що підтверджується Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 01.10.1965 р., укладеним між виконкомом Мар`янівської селищної ради депутатів трудящих та [PERSON] . Технічний паспорт, долучений представником позивача до позовних матеріалів, виготовлений 10 квітня 2025 року на замовлення позивача на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , підтверджує той факт, що житловий будинок з господарськими будівлями побудовано у 1960 році. Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами побудований за адресою: Волинська область, Луцький район, Мар`янівська територіальна громада побудований у 1960 році, площа забудови 95.1 кв.м., загальна площа будівлі 66.4 кв.м. Згідно листа КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради вих № 227/01-04 від 17.01.2025 р. станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] не зареєстровано. Водночас згідно інформації Мар`янівської селищної ради (вих № 1602/05-21/25 від 11.11.2025 р.) у Мар`янівській селищній раді не ведеться погосподарський облік. Отже, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] , однак останній права власності на нерухоме майно за життя не зареєстрував. Водночас, усе своє майно, у тому числі житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповів онукові [PERSON] . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини -10.02.1998 р., тобто Цивільний Кодекс УРСР 1963р. (далі-ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем, згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належать також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч.1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно положень ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що свідчать про прийняття спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв його онук [PERSON] в порядку, встановленому ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. [PERSON] проживав на день смерті діда [INFO] у житловому будинку разом з спадкодавцем та був прописаний у ньому з 31.03.1998 р. Однак, останній не оформив свої спадкові права на частину вищевказаного житлового будинку. Дружина [PERSON] [PERSON] , маючи право на спадщину як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. [PERSON] проживала на день смерті чоловіка [INFO] у житловому будинку разом з спадкодавцем та була прописана у ньому, заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, свої спадкові права після смерті чоловіка не оформила. Щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] , застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 2004 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв її онук [PERSON] в порядку, встановленому ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини -15.12.2013 р. Однак, останній не оформив свої спадкові права на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] . Статтею 1263 ЦК України передбачено, щ о у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла його тітка [PERSON] в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, оскільки у шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Матеріалами справи стверджується, що житловий будинок [ADDRESS] , належав дідові спадкодавця [PERSON] , після смерті якого спадщину на житлового будинку за законом прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування, проте не оформила свої спадкові права на 1/2 житлового будинку та [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом після смерті діда, однак не оформив свої спадкові права на житлового будинку. Окрім цього, [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] на житлового будинку, однак також не оформив свої спадкові права на нерухоме майно. Відтак, житловий будинок [ADDRESS] , входить до складу спадкової маси після смерті [PERSON] . Однак, право власності на нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові 350/1850/17 від 31.08.2020, який враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищезазначене, відсутність у спадкодавця [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті діда та баби, зокрема, на вказаний вище житловий будинок, не є перешкодою для реалізації позивачем [PERSON] права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Водночас відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, з врахуванням вищезазначених норм чинного законодавства та обставин справи, дійшов висновку, що після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відтак, спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а в силу ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З огляду на те, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, підтверджені матеріалами справи, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту права сторони в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України шляхом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Щодо судових витрат у справі Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved