Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» в особі представника звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4782352 від 10.08.2021 року у розмірі 116298,00 грн. А також понесені судові витрати: зі сплати судового збору в сумі - 2422, 40 грн.; та на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено. 10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №4782352, відповідно до якого Товариство надало, а відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до договору факторингу №29-11-102 від 29.01.11.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Коллект Центр». Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь в сумі 116298,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14550,00 грн., заборгованості за відсотками 98898,00 грн., заборгованість за комісіями 2850,00 грн. У зв`язку з вищезазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.11.2025 року витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю: а саме: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці [NUMBER] за період з 10.08.2021 року по 20.08.2021 року. 01.12.2025 на адресу суду надійшла від АТ «Універсал Банк» відповідь на ухвалу про витребування доказів. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 19.12.2025 від представника позивача надійшли письмові пояснення до позову. 29.12.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву , відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги , з тих причин , що вона заперечує , факт укладення між нею та ТОВ «Мілоан» кредитного договору та отримання кредитних коштів. Стверджує, що невідома особа заволоділа її персональними даними та оформила від її імені договір позики з ТОВ «Мілоан». З приводу даного факту вона зверталася у 2021 році до правоохоронних органів та письмово повідомляла про це ТОВ «Мілоан». Також не погоджується з розміром витрат позивача на правову допомогу. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, стягнути з позивача на її користь судові витрати, докази про які будуть надані із відповідним клопотанням протягом 5 днів , з моменту ухвалення рішення по суті спору. 05.01.2026 від представника ТОВ «Коллект Центр» надійшла відповідь на відзив. Так позивач в письмових поясненнях та відповіді на відзив зазначає, що 10.08.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Відповідачем укладено Договір № 4782352. Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». До укладення кредитного договору, Відповідачем - Позичальником складено та подано анкету-заяву на кредит. Верифікація Відповідача - Позичальника здійснена за допомогою системи BankID Національного банку України. Також відповідачкою для такої ідентифікації використовувався номер мобільного телефону [NUMBER] , на який було надіслано одноразовий ідентифікатор. Відповідно до інформації з електронного файлу (LogFile застосування коду) даний номер мобільного телефону [NUMBER] використовувався відповідачем в 2021, 2022, 2023, 2025 роках, такий номер мобільного телефону не блокувався, що виключає можливість його використання іншими особами, а не відповідачем. На виконання умов укладеного договору, позикодавцем на картковий рахунок № [NUMBER] , зазначений ним при укладенні договору, було перераховано кредитні кошти у розмірі 15 000, 00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит від 10.08.2021 № 4782352, Відповідачем було сплачено за користування кредитом : 09.09.2021 - сплата процентів по кредиту - 1 185, 00 грн.; 09.09.2021 - сплата комісії за пролонгації - 450, 00 грн.; 09.09.2021 - сплата тіла кредиту - 450, 00 грн.. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, на думку позивача , яка свідчить про визнання ним боргу. Зазначає, що позивачем надано всі належні та достатні докази на підтвердження факту укладання з відповідачем договору та перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів на його виконання , а тому прохають задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги по тих підставах, що викладені в позовній заяві , додаткових письмових поясненнях , відповіді на відзив, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] кредитний договір з ТОВ «Мілоан» не укладала , кредитних грошових коштів від ТОВ «Мілоан» не отримувала, в рахунок погашення кредитної заборгованості жодних платежів не здійснювала, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Судом встановлено, що 10.08.2021 від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з ТОВ «МІЛОАН» було укладено Договір про споживчий кредит №4782352, з наступними умовами : сума кредиту 15000,00грн., строком на 30 днів до 09.09.2021, з можливість пролонгації на 60 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту 2850,00 грн. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Кредитний договір підписано за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора №J32761. До матеріалів справи долучено також паспорт споживчого кредиту №4782352 з основними умовами кредитування та копію Анкети-заяви на кредит №4782352 від 10.08.2021 в якій зазначені анкетні дані [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер мобільного телефону [NUMBER] , адреса [ADDRESS] та інші відомості щодо кредитних умов. Відповідно до довідки про ідентифікацію, ТОВ «Мілоан» підтверджує , що клієнт [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , підписала договір №4782352 від 10.08.2021 одноразовим ідентифікатором J32761 , який їй було надіслано 10.08.2021 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до копії квитанції ТОВ «Фінансова Компанія «Елаєнс» 10.08.2021 перераховано від платника ТОВ «Мілоан» на платіжну картку отримувача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 15000,00 грн., призначення платежу [PERSON] , [NUMBER] , Кредитний договір №4782352. На виконання ухвали суду про витребування доказів , АТ «Універсал Банк» надав довідку № БТ/10100 від 28..11.2025 , згідно якої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) Банком не була емітована платіжна картка № [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором №4782352 ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Коллект Центр». Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 116298,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14500,00грн., заборгованості за відсотками 98898,00 грн, заборгованості за комісією 2850,00 грн. Відповідач , на підтвердження своїх заперечень проти позову , надала копії відповідей правоохоронних органів , до яких вона зверталася в вересні 2021 року з приводу незаконного використання її персональних даних та оформлення від її імені третіми особами кредитного договору з ТОВ «Мілоан», долучено копію заяви від 12.10.2021 на адресу ТОВ «Мілоан» про незаконне укладення кредитного договору з використанням її персональних даних. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги позивача ТОВ «Коллект Центр» такими , що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначалося вище, на виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на платіжну картку отримувача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 15000,00 грн. При цьому в Анкеті-заяві на кредит, та в Договорі про споживчий кредит №4782352, відсутні відомості про необхідність перерахування кредитних коштів за даним кредитним договором, саме на платіжну картку № [NUMBER] . З відомостей наданих АТ «Універсал Банк» слідує, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) Банком не була емітована платіжна картка № [NUMBER] . З огляду на викладене, а також враховуючи заперечення [PERSON] , щодо укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, та сплати в рахунок погашення кредитної заборгованості, з посиланням на вчинення третіми особами шахрайських дій, суд вважає факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 грн. за кредитним договором №4782352 , недоведеним. Так, предмет доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів складають такі обставини: 1) факт укладення цього договору в електронній формі; 2) факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. Вказані факти взаємопов`язані, а тому судові докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору (договору позики) та факт перерахування грошових коштів позичальнику досліджуються та оцінюються судом у сукупності. Доказування факту перерахування кредитних коштів має здійснюватися за допомогою письмових доказів. Переважно, це первинні фінансові документи (чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з банківських рахунків, з яких або на які було перераховано грошові кошти тощо). В даному випадку квитанція ТОВ «Фінансова Компанія «Елаєнс» від 10.08.2021 про перерахування від платника ТОВ «Мілоан» на платіжну картку отримувача № [NUMBER] грошових коштів в сумі 15000,00 грн., не може вважатися , як належний і достатній доказ отримання [PERSON] кредитних коштів, без встановлення власника даної платіжної картки та отримання виписки по картковому рахунку. Так матеріали справи не містять доказів належності банківського рахунку, на який перераховані кошти безпосередньо відповідачу, що позбавляє суд можливості перевірити не тільки факт перерахування коштів на відповідний рахунок, а також встановити кінцевого отримувача коштів за укладеним договором. Разом з цим позивач з приводу витребування додаткових доказів, будь-яких клопотань не заявляв. За ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами, не є належними доказами надання відповідачу кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.05.2020 року по справі №219/1704/17. З цих причин суд вважає також не доведеним, що саме [PERSON] , на виконання умов договору здійснювала платежі 09.09.2021 - сплата процентів по кредиту - 1 185, 00 грн.; 09.09.2021 - сплата комісії за пролонгації - 450, 00 грн.; 09.09.2021 - сплата тіла кредиту - 450, 00 грн.. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Зважаючи на викладене, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вищенаведеного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, належності банківського рахунку відповідачу, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed