Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

ТОВ «Таліон Плюс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 01.07.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №732733691, у формі електронного документа, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 17000 грн. із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі стандартної процентної ставки в розмірі 1,50 %. на день від суми залишку. Товариство зобов`язалось надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених в договорі. Грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок на реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську картку № [NUMBER] . В порушення умов договору та Правил позичальник не повернув надані кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування. 01.10.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, відповідно якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість в розмірі 63448 грн. 11 коп. Позивач бажає стягнути частину заборгованості в розмірі 54948 грн. 51 коп., з яких: 16999 грн. 20 коп. заборгованість по кредиту; 37949 грн. 31 коп. заборгованість за нарахованими процентами.Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 54948 грн. 51 коп., 2422 грн. 40 коп. судовий збір та 5000 грн. витрати на правову допомогу, справу розглянути без участі їх представника. Згідно письмових пояснень представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, вказуючи на те, що Перехідні положення Цивільного кодексу України вказують на те, що в період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вимоги про звільнення позичальників від сплати нарахованих процентів вказана вище норма не містить. Крім того, позивач не заявляє позовних вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач хибно стверджує, що позивач нібито порушив положення З.У. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон) яким було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо граничного розміру денної відсоткової ставки. Сторона Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон) були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо граничного розміру денної відсоткової ставки. Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Проте такі обмеження впроваджувалися поетапно. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.Дата набрання чинності змін до Закону 24.12.2023 р. Отже, виходячи з вищевикладеного, діяли наступні обмеження в календарних періодах: з 24.12.2023 р. по 22.04.2024 р. 2,5 %; з 23.04.2024 р. по 20.08.2024 р. 1,5 %. Відповідач в судове засідання не з`явилась, згідно письмових пояснень позов не визнає, вказуючи на те, що не погоджується з розміром нарахованих відсотків, розмір заборгованості по відсоткам перевищує тіло кредиту більше ні в два рази, не відповідають вимогам ч.4 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», посилається на зупинення під час воєнного стану штрафних санкцій та пені та статус дружини військовослужбовця. Вона здійснила одну оплату в розмірі 6522 грн., яка була зарахована банком на відсотки, не погоджується з розміром правової допомоги, надала копію військового квитка, копію свідоцтва про шлюб, довідку та наказ з вч. Згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» потрібно зробити перерахунок заборгованості: денна процента ставка має становити 1% (170.00 грн) =170.00х28=4760,00 грн. вона сплатила 6522.00 грн., цей платіж повністю компенсує проценти і частково тіло кредиту 6522-4760=1762. Тобто 1762.00 грн. має зарахуватися в тіло кредиту, і заборгованість за тілом лишається 15238.00 грн. (152.38 грн. в день) За період з 30.07.2024 по 01.10.2024 належало нарахувати за 64 дні х 152.38=9752.32 грн. відсотків. 01.10.2024 р. договір перейшов до ТОВ «Таліон Плюс». З 01.10.2024 р. по 25.12.2024 р.( до дати розірвання договору)за 85 днів ТОВ Таліон Плюс нарахувало 37949.31 грн процентів. Це суперечить ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Залишок заборгованості за кредитним договором перед Манівео лишався тіло 15238 грн. і 9752.32 грн. відсотки. Тобто ТОВ Таліон Плюс мало нарахувати на залишок заборгованості по тілу кредиту 15238.00 грн за 85 днів (152.38х85)=12952.30 грн. відсотків. Загальна сума заборгованості складає 37942.62 грн. (15238.00 залишок по тілу кредиту, 9752.32 відсотки нараховані ТОВ Манівео і 12952.30 відсотки нараховані ТОВ Таліон Плюс), а не 54948.51 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ТОВ «Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно договору кредитної лінії №732733691 від 01.07.2024 року, паспорту споживчого кредиту, заявки на отримання грошових коштів в кредит від 01.07.2024 року, між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 17000 грн. із сплатою базової процентної ставки в розмірі 1,50 % в день від суми залишку кредиту, строк дії договору п`ять років. В договорі зазначені анкетні дані відповідача, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 01.07.2024 року. Згідно довідки ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів від 06.09.2023 року здійснено переказ 17000 грн. 01.07.2024 року на картку № [NUMBER] . Згідно договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передала (відступила) за плату належні права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняла права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 41773 грн. 96 коп., з яких: 16999 грн. 20 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 16275 грн. 16 коп. заборгованість за відсотками, 8499 грн. 60 коп. інші нарахування Згідно досудової вимоги, позивач надсилав відповідачу вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору станом на 16.04.2025 року в розмірі 63448 грн. 11 коп. Згідно повідомлення про дострокове розірвання договору, позивач повідомляв відповідача про дострокове розірвання договору в зв`язку з заборгованістю по оплаті процентів за користування кредитом. Відповідно до ст.205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Таким чином, між відповідачем та первісним кредитором укладено кредитний договір, який підписаний відповідачем, з умовами якого відповідач ознайомився та погодився, що визнається відповідачем. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки. Відповідно до ст.623 ЦК України, боржник який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості наведеної позивачем, відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором виконувалися не належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 54948 грн. 51 коп., з яких: 16999 грн. 20 коп. - сума заборгованості за кредитом, 37949 грн. 31 коп. заборгованості за відсотками. На думку суду наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією рсійської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно довідки ВЧ [NUMBER] від 06.11.2025 року, військового квітка, наказу вч [PERSON] мобілізований та перебуває на військовій службі у військовій частині. Згідно свідоцтва про шлюб, відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] . Враховуючи, що відповідач є дружиною військовослужбовця, який перебуває на військовій службі вона має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21. Застосування приписів п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. В зв`язку з звільнення від обов`язку сплати відсотків відповідача як дружини військовослужбовця суд вважає недоцільним перевіряти розмір нарахуваних відсотків за користування кредитом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів в розмірі 37949 грн. 31 коп. За кредитним договором не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволеної суми позову в розмірі 16999 грн. 20 коп., сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 749 грн. 34 коп. (16999,20 х 2422,20 : 54948, 51 грн.). Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавало Адвокатське Об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» на підставі договору про надання правової допомоги від 02.12.2024 року. До позову долучено додаткова угода, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція, згідно якого підтверджено виконання робіт адвокатом та прийняття такої роботи позивачем та її оплата в розмірі 5000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З врахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, те, що справу було розглянуто у спрощеному позовному провадженні, без участі представника позивача у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є співмірним з виконаними адвокатськими роботами, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial