Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

10 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що з 01 жовтня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що останніх декілька років вони не можуть проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують одне одного. Повідомила, що примирення між сторонами не можливе, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 12.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано сторонам по справі строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 08 січня 2026 року о 15 год. 00 хв. У зв`язку із відпусткою судді судове засідання було відкладено на 27 січня 2026 року. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явилися. Судове засідання було відкладено на 09 лютого 2026 року. Позивачка [PERSON] 09.02.2026 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 01 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за актовим записом №18, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2017 року Виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Під час шлюбу в сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, останніх декілька років вони не можуть проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують одне одного. Повідомила, що примирення між сторонами не можливе, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин і не бажає збереження шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання у сторін примиритися, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін, суд вважає, що її клопотання слід задовольнити та залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з цим позовом. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved