Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Шумський Б.А. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої смертю годувальника, на час навчання, посилаючись на те, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 23 квітня 2013 року [PERSON] , відповідача у справі, визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, а саме у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 липня 2010 року за участі [PERSON] , яка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Мітцубіші Педжеро», номерний знак [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105, номерний знак [NUMBER] , під керуванням старшого дільничного інспектора Турійського РВ УМВС України у Волинській області Бовкуша С.В., який був батьком [PERSON] . У результаті зіткнення транспортних засобів [PERSON] помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться за ступенем тяжкості до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2010 року. Цим же вироком [PERSON] призначено покарання за частиною другою статті 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Крім цього, вказаним вироком частково задоволено цивільний позов [PERSON] (матері [PERSON] ) щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] шкоди, завданої малолітній [PERSON] , смертю потерпілого [PERSON] , у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна) гривня 20 копійок щомісячно, починаючи з 01 серпня 2010 року і до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2013 року вищевказаний вирок в частині задоволення цивільного позову [PERSON] залишено без змін. [INFO] [PERSON] досягнула повноліття, у зв`язку з чим виплата матеріальної шкоди за вироком суду була припинена. Однак, [PERSON] , [INFO] , яка досягнула повноліття, та згідно наказу № 0110-5/1691 від 09 серпня 2023 року є студентом денної форми навчання факультету математики і інформатики Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна за спеціальністю ІІІ Математика, то просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1 071.20 гривень щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Суддя своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Шумський Б.А. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак представник позивача адвокат Шумський Б.А. через підсистему «Електронний суд» подав адресовану суду письмову заяву про те, що він та позивач не заперечують проти заочного розгляду справи та просять справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не подала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 06 лютого 2026 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Так, згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправності поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При цьому доведення наявності і обґрунтування розміру шкоди покладається на позивача, який повинен довести, що: заподіяна шкода сталася внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача і тільки такі дії (бездіяльність) стали єдиною і достатньою причиною заподіяння шкоди; шкода є реальною; протиправна дія (бездіяльність) заподіювача шкоди є причиною, а шкода, якої завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Відповідач, у свою чергу, має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди позивачу. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Відповідно до частини другої статті 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (частина друга статті 1195 ЦК України). Як установив суд, що вироком Турійського районного суду Волинської області від 23 квітня 2013 року [PERSON] , відповідача у справі, визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, а саме у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 липня 2010 року за участі [PERSON] , яка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Мітцубіші Педжеро», номерний знак [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105, номерний знак [NUMBER] , під керуванням старшого дільничного інспектора Турійського РВ УМВС України у Волинській області Бовкуша С.В. (а.с. 10 - 24). У результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля ВАЗ-2105, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2010 року (а.с.9). Вироком Турійського районного суду Волинської області від 23 квітня 2013 року також частково задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду, завдану малолітній [PERSON] , смертю потерпілого [PERSON] , у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна) гривня 20 копійок щомісячно, починаючи з 01 серпня 2010 року і до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2013 року вищевказаний вирок в частині задоволення цивільного позову [PERSON] залишено без змін (а.с. 25-33). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] , виданим 01 лютого 2006 року (а.с. 7). [PERSON] досягнула повноліття (а.с.5) та згідно наказу № 0110-5/1691 від 09 серпня 2023 року є студентом денної форми навчання факультету математики і інформатики Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна за спеціальністю ІІІ Математика. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с. 8). Отже, [PERSON] у зв`язку з навчанням не працює та не має власних доходів, потребує витрат на проживання, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, тобто, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд дійшов висновку про наявність в цьому випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати із відповідача на користь позивача шкоду, завдану останній смертю годувальника, у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна ) гривня 20 копійок щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 1.1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211.20 гривень, так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного, статей 22, 1166, 1200 ЦК України та

Outcome: approved