Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року в розмірі 20051,32 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 27 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір №102803531, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, які він зобов`язується повернути, сплативши проценти за користування кредитними коштами та інші платежі на умовах та в термін, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. 25 червня 2024 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладений договір відступлення права вимоги №109-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №102803531 від 27 грудня 2023 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та відповідно останній набув право вимоги до відповідача. Відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на день звернення до суду становить 20051,32 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4695,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 14656,32 грн, прострочена заборгованість за комісією - 700,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №102803531 від 27 грудня 2023 року в розмірі 20051,32 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням (R067019221358), яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом установлено, що 27 грудня 2023 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» (https://tengo.ua) Смолінський Є.О. подав анкету-заяву на кредит №102803531 (а.с. 15). Із даної заяви слідує, що [PERSON] бажає отримати 7000,00 грн на 15 днів, з 27 грудня 2023 року по дату повернення кредиту 11 січня 2024 року, сума до повернення 9485,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 700,00 грн (нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором); проценти за користування кредитом 1785,00 грн (нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Анкета-заява містить також підтверджену позичальником згоду, інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. В цей же день 27 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №102803531 (а.с. 7-12). Відповідно до п.п. 1.1. - 1.7. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Тип кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн та надається строком на 105 днів з 27 грудня 2023 року, який складається з пільгового та поточного періоду. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11 січня 2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10 квітня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та процент за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 11 січня 2024 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 10 квітня 2024 року (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2485,00 грн в грошовому виразі та 162276,00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 16975,00 грн в грошовому виразі та 7121,00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період складає 9485,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 23975,00 грн. Всі вказані у цьому пункті розрахунків величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження позичальником строку кредитування. Комісія за надання кредиту 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1785,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 14490,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору. Позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника. Згідно п.п. 2.1. даного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *16 . Відповідно до п.п. 2.2.1. - 2.2.3. договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору та/або відповідному додатку/додатковій угоді. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену в п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахування пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим, ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюєте до письмової) згоди позичальника. Відповідно до п. 2.3.1 договору, позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких самих умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначаються як відсоток від суми наданого кредиту, а саме: 3 дні максимальний розмір комісії - 3%, 7 днів - 6%, 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору, якщо інше не буде встановлено додатком/додатковою угодою, що підписується у зв`язку з пролангацією. Згідно п.п. 2.4.1., 2.4.2 п. 2.4. договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5, 3.2.6 договору. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника, якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п.2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 договору. Підпунктами 6.1, 6.4 договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Згідно п.п. 7.1 п. 7 договору цей договір (з додатками №1, №2 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору. Додатками до цього договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року (додаток №1 до договору), заява на отримання №102803531 від 27 грудня 2023 року (додаток №2 до договору) та додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, що є додатком №3, підписавши які, позичальник підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Підписання вказаних документів здійснено [PERSON] , шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №102803531 від 27 грудня 2023 року ідентифікований товариством. Акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «697866» (зворотній бік а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідач, шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Мілоан», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір, акцептувавши пропозицію товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про волевиявлення [PERSON] на укладення такого договору на умовах, визначених вищевказаним договором, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, 27 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №102803531 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконав. Згідно копії платіжного доручення №79438956 від 27 грудня 2023 року на картку [NUMBER] *16 27 грудня 2023 року перераховано грошові кошти в сумі 7000,00 грн, призначення платежу: «кошти згідно договору 102803531». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) та ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №109-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за договором про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року (зворотній бік а.с. 18-23). Відповідно до п.6.2.3 цього договору право вимоги переходить до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі вказаній в п. 7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенні до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акта приймання-передачі Реєстру боржників (додаток №2) відповідно до п.8.3.2 договору. Згідно з п. 7.1 цього договору, в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання складає 1587311,72 грн без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору щодо кожного окремого боржника визначається згідно з додатком №1 до даного договору. Факт оплати при здійсненні відступлення права вимоги підтверджується копією платіжної інструкції №3442 від 25 червня 2024 року (зворотній бік а.с.28). Сторони договору відступлення права вимоги підписали та скріпили печатками акт приймання-передачі реєстру боржників від 25 червня 2024 року до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25 червня 2024 року (зворотній бік а.с. 27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т від 25 червня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року, загальна сума заборгованості 20051,32 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 4695,00 грн, залишок по відсоткам 14656,32 грн, залишок по комісії - 700,00 грн (а.с. 29). Тобто, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. 12 серпня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на адресу відповідача направило досудову вимогу із повідомленням про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості. Наразі відомостей про його отримання відповідачем матеріали справи не містять. Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року в справі №2-2035/11 виснував, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не виконав свої зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 20051,32 грн, з яких: 4695,00 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 14656,32 грн - прострочена заборгованість по відсотках, 700,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. Оскільки [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із вказаним позовом. Судом установлено укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору та погодження істотних умов. Матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 20051,32 грн, з яких: 4695,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14656,32 грн - заборгованість по відсотках, 700,00 грн - заборгованість за комісією Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та комісією. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20, яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Враховуючи вказану позицію, а також норми Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає за можливе визначити розмір заборгованості по процентам, які підлягають стягненню з відповідача. Судом установлено, що у договорі про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року передбачена процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду у розмірі 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.1 Договору), а також процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду у розмірі 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.2 Договору). Загальний строк надання кредиту становить 105 днів та складається з пільгового періоду, який становить 15 днів (настає з дати видачі кредиту та завершується 11 січня 2024 року), а також поточного період, який становить 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10 квітня 2024 року (п. 1.3 Договору). Також п. 2.3 договору передбачена пролонгація пільгового періоду. Відповідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Маліон», за вказаним кредитним договором нарахування відсотків здійснено за період з 28 грудня 2023 року по 09 червня 2024 року згідно п.п. 1.5.2, 2.3.1.1 Договору, що відповідає ставці 1,7% на день у межах пільгового періоду та протягом поточного періоду за ставкою 2,3% на день. При цьому, суд враховує, що як слідує із наведеного розрахунку заборгованості відповідач частково здійснював погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотками, а також сплачував комісію для продовження/поновлення пільгового періоду кредитування: 09 січня 2024 року відповідач сплачено 700,00 грн тіла кредиту, 700,00 грн процентів по кредиту, 700 грн комісії за пролонгацію; 26 січня 2024 року відповідач сплачено 700,00 грн тіла кредиту, 700,00 грн процентів по кредиту, 700 грн комісії за пролонгацію; 09 лютого 2024 року відповідач сплачено 700,00 грн тіла кредиту, 700,00 грн процентів по кредиту, 700 грн комісії за пролонгацію; 18 березня 2024 року відповідач сплачено 205,00 грн тіла кредиту, 297,00 грн процентів по кредиту, 100 грн комісії за пролонгацію. Тобто, позичальником було продовжено строк кредитування загалом на 60 днів, тому суд дійшов висновку про те, що кредитор мав право нараховувати проценти за кредитним договором до 09 червня 2024 року, тобто упродовж 165 днів (протягом усього строку кредитування у урахуванням здійснених пролонгацій). Слід зазначити, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. Договір про споживчий кредит №102803531 укладений між первісним кредитором та відповідачем 27 грудня 2023 року, тобто після набрання чинності цим Законом. Однак позивач при проведені розрахунку заборгованості по процентам не врахував змін розміру денної процентної ставки, що визначена вказаним законом. Так, передбачений у договорі про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року розмір відсотків за користування кредитом 1,7% на день протягом пільгового періоду та 2,3% на день протягом поточного періоду та відповідно їх нарахування, суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування» та підлягає перерахунку: 7000,00 грн (залишок тіла кредиту) х 1% х 13 днів (з 28 грудня 2023 року по 09 січня 2024 року) = 910,00 грн; 6300 грн (залишок тіла кредиту) х 1% х 17 днів (з 10 січня 2024 року по 26 січня 2024 року) = 1071,00 грн; 5600 грн (залишок тіла кредиту) х 1% х 14 днів (з 27 січня 2024 року по 09 лютого 2024 року) = 784,00 грн; 4900 грн (залишок тіла кредиту) х 1% х 38 днів (з 10 лютого 2024 року по 18 березня 2024 року) = 1862,00 грн; 4695 грн (залишок тіла кредиту) х 1% х 83 днів (з 19 березня 2024 року по 09 червня 2024 року) = 3896,85 грн; Тобто, заборгованість за процентами за період з 28 грудня 2023 року по 09 червня 2024 року, яка розрахована, виходячи із максимально допустимого розміру денної процентної ставки, визначеного Законом України «Про споживче кредитування», а також з урахуванням внесених відповідачем платежів на погашення процентів, становить 6126,85 грн (910,00 грн + 1071,00 грн + 784,00 грн + 1862,00 грн + 3896,85 грн - 700,00 грн - 700,00 грн - 700,00 грн - 297,00 грн). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит №102803531 від 27 грудня 2023 року в розмірі 11521,85 грн, з яких: 4695,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 6126,85 грн - заборгованість за процентами, 700,00 грн - заборгованість за комісією. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1391,95 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial