Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив суд встановити факт постійного проживання з [PERSON] на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] , з якою вони до дня смерті проживали разом в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . За життя мати залишила на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений 1 жовтня 2021 року старостою с. Любопіль Одеського району Одеської області (реєстровий № 3), згідно якого заповідала їй земельну ділянку площею 6,3694 га, розташовану на території Кам`янсько сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5121083200:01:001:0373). З метою прийняття спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з відповідною заявою. Однак, 29 серпня 2025 року вона отримала від нотаріуса лист з роз`ясненням про необхідність звернення до суду з питання встановлення факу проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (лист від 29 серпня 2025 року за вих. № 2076/02-31 «Про неможливість прийняття спадщини...»). Підставою видачі такої відмови став той факт, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак в свідоцтві місцем смерті зазначено смт Доброслав (колишня назва Комінтернове) Одеської області, оскільки до дня смерті мати проживала за адресою: [ADDRESS] . Так вони проживали разом з матір`ю до дня її смерті однією родиною за вищезазначеною адресою, оскільки вона в силу свого віку та хворобливого стану потребувала постійної сторонньої допомоги. За життя заявниця здійснювала догляд за матір`ю, опікувалася нею, а після смерті здійснила її поховання за власні кошти. Таким чином, єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки від цього залежить прийняття або неприйняття заявницею спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . До судового засідання заявниця не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що заяву підтримує та просить задовольнити. Від Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, в якій зазначили, що не заперечує проти заяви [PERSON] . Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні встановлено, [INFO] померла [PERSON] що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 3 вересня 2024 року Доброславським відділом реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1669. (а.с.8) За життя [PERSON] залишила на ім`я[PERSON] заповіт, посвідчений 1 жовтня 2021 року старостою с. Любопіль Одеського району Одеської області (реєстровий № 3), згідно якого заповідала їй земельну ділянку площею 6,3694 га, розташовану на території Кам`янсько сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5121083200:01:001:0373).(а.с.10) Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове, яке належало [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим заявник звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з відповідною заявоющодо прийняття спадщини. Листом від 29.08.2025 року за №2076/02-31 щодо необхідності встановлення факту, що має юридичне значення, державним нотаріусом було повідомлено [PERSON] , що при огляді документів було виявлено, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 3 вересня 2024 року Доброславським відділом реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцем смерті зазначено смт Доброслав (колишня назва Комінтернове) Одеської області, оскільки до дня смерті мати проживала за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці вони проживали разом з матір`ю до дня її смерті однією родиною за вищезазначеною адресою, оскільки вона в силу свого віку та хворобливого стану потребувала постійної сторонньої допомогита за життя заявниця здійснювала догляд за матір`ю, опікувалася нею, а після смерті здійснила її поховання за власні кошти. У зв`язку з чим заявниці було рекомендовано звернутись до суду з питання підтвердження факту проживання однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та надати до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області рішення суду, що набрало законної сили. Обставини їх постійного проживання з матір`ю з 2006 року і по день її смерті - [INFO] , підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним 9 жовтня 2025 року старостою с. Любопіль Одеського району Одеської області, та довідкою від 9 жовтня 2025 року виданою виконавчим комітетом Визирської сільської ради Одеського району Одеської області. (а.с.12-13) В силу свого віку та хворобливого стану [PERSON] потребувала постійної сторонньої допомогита за життя заявниця здійснювала догляд за матір`юта опікувалася нею по день її смерті, а також здійснила її поховання. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Норма ст. 1264 ЦК України, розрахована в першу чергу для того, щоб надати право на спадкування й іншим родичам спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Як вбачається з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved