Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , якою просить стягнути з останньої на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 05536-05/2024 від 04.05.2024 у розмірі 28 500,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 2500 сума заборгованості по штрафних санкціях, а також суму судових витрат у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 04 травня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05536-05/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 8 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 28 500,00 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 000,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2500 сума заборгованості по штрафними санкціями. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , а саме з 19.09.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № 05536-05/2024 від 04 травня 2024 у розмірі 28500,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 05536-05/2024 від 04.05.2024 у розмірі 28500,00 грн. та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.04.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 19.05.2025 року [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що у своєму позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» не врахував, що нею була внесена сума у розмірі 2000 грн. 20.08.2024 р., а отже тіло кредиту складає не 10000 грн., а 8000 грн. Також позивач нараховує штрафні санкції, які відповідно до законодавства заборонені на період дії воєнного стану. Також заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у сумі 28500 грн. позивач суперечить нормам законодавства про (нарахування 1,5% в день, що становить 547,50% річних). Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до 4.5 Ст.8, не може перевищувати 1 %, а річна відсоткова ставка не більше 365%. У відповіді на відзив представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому вказала, що спірний договір у справі укладений з відповідачкою в електронній формі, шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовим електронним ідентифікатором. Таким чином, Кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірних правочинів підтверджено належними та допустимими доказами. Також кошти у сумі 2000 грн. що були сплачені відповідачем 20.08.2024 року були враховані у погашення відсотків за кредитним договором, тому просять відзив відповідача на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду та задоволення. А позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 04.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі Первісний кредитор, ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № . (а.с.05-12). Договір про надання фінансового кредиту підписано електронним підписом відповідача, що відтворено шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Пунктами 1.2, 1.4.1 та 1.4.2 визначено термін надання кредиту тобто 120 днів процентну ставку 1,5% в день та умови нарахування. Кредит вважається наданим у день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (а.с.14-16). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано від ТОВ «Аванс Кредит» Реєстр Боржників в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає. (а.с.17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 28500,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16000,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2500 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.18). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Аванс Кредит» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на адресу відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору. (а.с.13) Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Згідно з частиною 5 статті 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону). Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Кредитний договір 05536-05/2024 від 04.05.2024 року підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W2516 Зазначений договір не визнаний судом недійсним, тому в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. З урахуванням викладеного укладення договору, наявність електронного підпису підтверджує волю сторін, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 517ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК). Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи ТОВ «Аванс Кредит»»належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн. водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, кредитні кошти позивачу не повернула, внаслідок чого за нею утворилася прострочена заборгованість за сумою тіла кредиту в розмірі 10 000 грн., та заборгованість за сумою відсотків. Однак щодо нарахування відсотків за первинним кредитором та твердження відповідача щодо невірного застосування ЗУ «Про споживче кредитування» суд вважає за наступне: Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. При цьому, Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Національний банк України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надав роз`яснення щодо застосування Закону України №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня до 20 серпня 2024 року включно). На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договору та норми законодавства, які діяли на час виникнення правовідносин. Так, відсотки які нараховувались з 04.05.2024 до 31.08.2024 включно на суму кредиту у 10000 грн. становлять із використанням відсоткової ставки, а саме із з 04.05.2024 по 20.08.2024 ставка 1,5%/день (згідно договору та не перевищує ліміт передбачений законом); з 21.08.2024 по 31.08.2024 ставка обмежується 1%/день (обмеження згідно законодавства) та становлять: 04.0520.08.2024 = 109 днів; 21.0831.08.2024 = 11 днів; 10 000 ? 0,015 ? 109 = 16 350 грн, 10 000 ? 0,01 ? 11 = 1 100 грн, в підсумку відсотки за 120 днів 17 450 грн. З урахуванням викладеного, та відомостей наданих позивачем про те що відповідач 20.08.2024 року сплатила 2000 грн. відсотків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 10000 + 15450(17450,00-2000) = 25450 грн. Щодо стягнення заборгованості по штрафних санкціях у розмірі 2500 грн., то згідно ЗУ від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» , визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому у задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суд задовольняє частково, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2703,95 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial