Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 29 травня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1213-9747. У свою чергу відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 70 110,00 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 200,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 800,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Укр Кредит Фінанс». 1.2. Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. 1.3. 06 листопада 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Небелиці Р.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП /коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи). 1.4. 26 листопада 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Небелиці Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить поновити строк на його подання, а у випадку відсутності підстав для поновлення даного строку, вважати відзив поясненнями сторони відповідача. Представник відповідача указав, що кредитний договір укладено до набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким внесено зміни до закону України «Про споживче кредитування», тому розмір денної процентної ставки, починаючи з 24.12.2023, підлягав зміні з 3% до ставки, визначеної в межах від 0,00…1% до 2, 5%. Всупереч зазначеним вимогам закону позивач у кредитному не ініціював внесення, починаючи з 24.12.2023, відповідних змін до кредитного договору, продовжуючи застосування 3%-ної денної ставки, неправомірно поклавши на відповідача обов`язок зі сплати процентів у підвищеному розмірі, враховуючи наведене, оскільки в силу нікчемності відповідної умови кредитного договору розмір процентів, починаючи з 24.12.2023 та до остаточної дати його дії (23.03.2024), є неузгодженими між сторонами, їх розмір за вказаний період мав нараховуватися відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період. Представник звернув увагу суду, що з урахуванням судової практики Великої Палати Верховного Суду, суд повинен взяти до уваги, що умови кредитного договору в частині стягнення відсотків є несправедливим в сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», так як перевищують розмір тіла кредиту. 1.5. Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2025 року дану справу направлено за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. 1.6. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. 1.7. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за відсутністю представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що надасть у встановлений законодавством строк документи, які підтверджують витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги. Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 29 травня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1213-9747, який підписано останньою за допомогою одноразового ідентифікатора A2428. Згідно з п. 2.2. договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7 200,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 днів; промо-ставка 1,75 % в день; стандартна % ставка 3 % в день. Згідно з п. 6.9. договору, позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від кредитного договору повернути кредитодавцю грошові кошти, одержаний згідно з договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом. Номер особистого електронного платіжного засобу відповідача у договорі був вказаний як 4149 [NUMBER] . Крім того, [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора A2428 підписано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1213-9747 відповідно до Методики Національного банку України. 2.2. Згідно з платіжною інструкцією №2320719617 АТ КБ «ПриватБанк» 29.05.2023 об 19:06 на платіжну картку [NUMBER] здійснено видачу кредитних коштів за договором 1213-9747 у розмірі 7 200,00 грн. Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1213-9747 від 29.05.2023, видача коштів за кредитним договором №1213-9747 від 29.05.2023 здійснювалася за допомогою системи LiqPay (через партнера АТ КБ «ПриватБанк») в сумі 7 200,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] , платіж №2320719617. Як убачається з розрахунку заборгованості, станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 70 110,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 200,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 62 910,00 грн. Відповідно до вказаного розрахунку в період з 29.05.2023 по 18.06.2023 відсотки нараховувалися за промо-ставкою 1,75 %, а в період з 19.06.2023 по 23.03.2024 відсотки нараховувалися за стандартною процентною ставкою 3 %. Позивачем застосовано до позичальника програму лояльності, яка полягає в частковому списанні заборгованості за нарахованими процентами, за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 200,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 800,00 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». 3.3. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» еквайринг платіжних інструментів - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі. Загальні вимоги Національного банку України до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням встановлені Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164. 3.4. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Судом встановлено, що 29 травня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1213-9747. На думку суду, позивачем було надано достатні докази того, що відповідач уклала кредитний договір та отримала суму кредиту. Зокрема, отримання відповідачем суми кредиту на картку в день укладення договору 29.05.2023 у розмірі 7 200,00 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування цієї суми через систему платежів LiqPay. Номер картки відповідача у довідці співпадає з номером картки, який вказано у кредитному договорі. Вищенаведена довідка банку є достовірним доказом перерахування суми коштів від позивача до відповідача, оскільки платіжний сервіс Liqpay є сервісом АТ КБ «Приватбанк» з переказу коштів та різновидом еквайрингу платіжних інструментів відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», що полягає у переказі коштів отримувачу в мережі Інтернет. Позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту. При цьому з розрахунку також вбачається, що позивач нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом у межах обумовленої в договорі відсоткової ставки та у межах строку кредитування, тобто до 23.03.2024 (п. 4.8. кредитного договору). Оскільки доказів на користь того, що відповідачем було погашено заборгованість, до суду надано не було, у відзиві на позовну заяву представником відповідача не було висловлено заперечень щодо укладення вказаного договору, то суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання позивача та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 7 200,00 грн. 4.2. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Згідно з п. 4.6. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Пунктом 10.1. договору, перебачено програму лояльності відповідно до якої промо-ставка становить 1,75 % за кожен день користування кредитом протягом перших 21 календарних днів першого базового періоду; пільгова процентна ставка 2.50 % за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду; знижена процентна ставка 2.50% за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 10.2 договору, у разі несплати позичальником у повному обсязі нарахованих за пільговою процентною ставкою відсотків за користування кредитом не пізніше останнього дня першого базового періоду, нарахування процентів за користування кредитом за перший базовий період здійснюється за стандартною процентною ставкою. Як убачається із позовної заяви, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звертається до суду, вказавши, що проценти за договором нараховувалися по 23.003.2024 виходячи з відсоткової ставки в період: з 29.05.2023 по 18.06.2023 1,75 %; з 19.06.2023 по 23.03.2024 3%. Разом з тим, з 24.12.2023, коли набрав чинності Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %. Отже, з 24.12.2023 по 23.03.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за договором між сторонами цієї справи не міг складати більше 2,5% на день. Проте, вищенаведені висновки суду не впливають на обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивач просить стягнути не всю суму відсотків, а лише певну частину, яка залишається обґрунтованою навіть у разі проведення перерахунку відсотків за період з 24.12.2023 по 23.03.2024 виходячи з 2,5 % на день, так як у разі його проведення - розмір стягнення вийде за межі позовних вимог. 4.3. Щодо твердження представника відповідача про нікчемність п. 4.6. кредитного договору, починаючи з 24.12.2023 суд зазначає наступне. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує про те, що в зв`язку з невідповідністю встановленої у кредитному договорі розміру процентної ставки вимогам п. 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про споживче кредитування» пункт п.4.6. кредитного договору, починаючи з 24.12.2023, є нікчемним. Оскільки в силу нікчемності відповідної умови кредитного договору розмір процентів в кредитному договорі, починаючи з 24.12.2023 та до остаточної дати його дії (23.03.2024), є неузгодженими між сторонами, їх розмір за вказаний період мав нараховуватися відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період. Однак з висновками представника відповідача, суд погодитися не може, з огляду на наступне. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону, дія пункту 5 розділу I (який стосується змін до Закону «Про споживче кредитування») поширюється також на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів було продовжено після набрання чинності Законом. Таким чином: - положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються виключно до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати; - натомість до кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті. Договір про відкриття кредитної лінії № 1213-9747 був укладений 29.05.2023, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка мала бути проведена у відповідність до чинного законодавства. Суд зазначає, що денна процентна ставка визначається за формулою, встановленою ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t * 100 %, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. При цьому, суд не може погодитися з висновком представника відповідача про те, що проценти повинні бути перераховані на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період, так як кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності, а саме - часткового списання заборгованості за нарахованими процентами за умови погашення решти заборгованості. Наведений у відзиві контррозрахунок по відсоткам за офіційною обліковою ставкою Національного банку України, за яким розмір відсотків за користування кредитом в період з 24.12.2023 по 23.03.2024 складає 40 876,37 грн, є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України, так як прийнятим рішенням кредитодавця про часткове списання заборгованості вже було знижено денну процентну ставку. 4.4. Щодо твердження представника відповідача про те, що сума нарахованих відсотків є непропорційно завеликою відносно суми боргу та суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання. Разом з тим, проценти відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання. Згідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У межах розгляду цієї справи зустрічної вимоги про визнання недійсними певних умов спірного договору або усього договору не заявлено. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем в судовому порядку не оспорювались, враховуючи вимоги законодавства, яке регулювало спірні правовідносини на час їх виникнення, у суду відсутні підстави для визнання умов спірного кредитного договору недійсними за власною ініціативою, безпідставно звільнивши відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором. Суд зауважує, що Законом України «Про захист прав споживачів» та п. 6.9. договору передбачено право споживача/позичальника протягом 14 днів з моменту укладення договору відмовитись від нього в односторонньому порядку, проте [PERSON] правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом 14 днів не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Таким чином, слід визнати обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору. Крім того, згідно з п. 11.1. договору, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомилася з правилами на вебсайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає цей договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до пп. 11.3.1. п. 11.3. договору, позичальник до укладення договору уважно ознайомилася з текстом цього договору та правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Таким чином, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 29.05.2023 на 300 календарних днів за користування кредитними коштами, дата повернення 23.03.2024. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Вказані умови відповідачем не оскаржувались, є чинними і підлягають виконанню. 4.5. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором № 1213-9747 від 29.05.2023 виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у загальній сумі 36 000,00 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 09.10.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved