Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

14 травня 2025 року до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2025 за підсудністю в порядку ст.31 ЦПК України надійшла на розгляд цивільна справа за позовом ТОВ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 в розмірі 78 150,71 грн, понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 04 січня 2024 року будучи клієнтом Банку, позичальник уклав з Банком кредитний договір №АВН0СТ155101704388894040 щодо надання кредиту в розмірі 48 000 грн 00 коп строком на 36 місяців (до 03.01.2027року) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Відповідно до п.11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Станом на 09.04.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 78 150 грн 71 коп, яка складається з: 46 190 грн 96 коп - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 31 959 грн 75 коп - загальний залишок заборгованості за процентами. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідачки вказаної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 в сумі 78 150 грн 71 коп, а також понесених витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник АТ «Акцент-Банк» позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав. Крім того, подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази виконання позивачем свого зобов`язання, тобто фактичного надання кредитних коштів відповідачці. Також вказує, що відсутній належний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором та мають місце розбіжності у сумі нарахованої заборгованості в різних документах. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 28.09.2023 подала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.9-10). 04.01.2024 відповідачка подала в електронному вигляді Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101704388894040. Відповідно п.4-6 договору сума кредиту становить 48 000 грн, строк кредиту 36 місяців з 04.01.2024 по 03.01.2027, процентна ставка фіксована 85% (а.с.18-20). Згідно з паспортом споживчого кредиту, сума кредиту 48 000,00 грн.; строк кредитування 36 місяців; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом; процентна ставка 85% річних, фіксована; розмір щомісячного платежу 3 757,18 грн. В разі наявності заборгованості у клієнта зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка» (а.с.16-17). Заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101704388894040 та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою з допомогою електронного підпису. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, кредитний договір №АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 укладений між позивачем та відповідачем в електронній формі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 виконав, перерахувавши [PERSON] на її банківський рахунок кредитні кошти в сумі 48 000 грн 00 коп. Водночас, суд відхиляє посилання представника відповідачки на те, що немає доказів зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, з огляду на таке. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в даному випадку кредитні кошти надавалися банком за наступною процедурою: спочатку відкривався кредитний рахунок на ім`я клієнта ( [PERSON] ), звідти кошти перераховувалися на транзитний рахунок, після чого - на поточний рахунок клієнта. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Як вбачається з оригіналу меморіального ордеру № TR.34703408.49164.65455 від 04.01.2024 року, оглянутим в судовому засіданні, з кредитного рахунку [PERSON] 04.01.2024 кредитні кошти в сумі 48 000 грн надійшли на транзитний рахунок АТ «А-Банк» [NUMBER] , призначення платежу: видача кредиту згідно договору № АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 (а.с.128). Згідно з оригіналом меморіального ордеру № TR.34703408.49165.65455 від 04.01.2024, оглянутим в судовому засіданні, з транзитного рахунку [NUMBER] АТ «А-Банк» на поточний рахунок [PERSON] 04.01.2024 надійшли кошти в сумі 48 000 грн, призначення платежу: видача кредиту згідно договору № АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 (а.с.129). Крім того, згідно з випискою по картці клієнта [PERSON] , 04.01.2024 о 19:31 на її карту № [NUMBER] зараховані кошти за кредитом Швидка готівка в розмірі 48 000,00 грн (а.с.130-133). Водночас, відповідно до п.9 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101704388894040 від 2024-01-04 року, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - № 4323387028519224 (а.с.18). Судом також встановлено, що відповідачка користувалася отриманими кредитними коштами, що підтверджується випискою по картці клієнта [PERSON] (а.с.130-133), а також здійснювала оплату за користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по кредиту [PERSON] (а.с.25-26). Враховуючи наведене, позивачем доведено факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки. Суд також відхиляє посилання представника відповідачки на те, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за сумою кредиту, оскільки позивач надав свій розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість [PERSON] станом на 09.04.2025 складає 78 150,71 грн, в тому числі 46 190,96 грн заборгованість за кредитом; 31 959,75 грн. заборгованість за відсотками (а.с.23). Крім того, представником відповідача не надано суду свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, який він вважає правильним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101704388894040 від 04.01.2024 у розмірі 78 150,71 грн станом на 09.04.2025 року, яка складається з наступного: 46 190,96 грн заборгованість за кредитом; 31 959,75 грн. заборгованість за відсотками. Щодо стягнення з відповідачана користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Оскільки позивач подав до суду документи в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд», та сплатив судовий збір, який розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 визначеного частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 2422 грн 40 коп, тому на користь позивача з відповідачки підлягає до стягнення судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved