Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

25 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд: встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07 квітня 1994 року, виданого відповідно до розпорядження управління Криворізького житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому від 06 грудня 1993 року №С8404 - квартиру [ADDRESS] . Зазначене свідоцтво зареєстроване КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниця зазначає, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку у написанні прізвища, а саме: у графі «та членам його сім`ї» помилково зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », у зв`язку з чим просить встановити факт належності зазначеного правовстановлюючого документа відповідним особам, залишивши інші відомості без змін. Відповідно до ст.357 ЦК України частки усіх співвласників у праві спільної часткової власності на квартиру є рівними та становлять по 1/4 частці за кожним співвласником. Усі співвласники квартири є родичами та мали і/або мають зареєстроване місце проживання у зазначеній квартирі. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак 20 січня 2025 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з неможливістю встановлення факту належності спадкодавцеві правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] . Підставою для відмови стало виявлення розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про право власності на зазначену квартиру, що унеможливлює ідентифікацію спадкодавця як особи, якій належить відповідний правовстановлюючий документ, та ставить під сумнів факт належності цього документа саме спадкодавцеві. Дійсно, у свідоцтві про право власності на житло у графі «членам сім`ї» помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » відповідно до паспортних даних діда. [PERSON] зверталася до виконкому Криворізької міської ради з приводу внесення змін до правовстановлюючого документу на квартиру шляхом виправлення прізвища співвласника [PERSON] , однак у цьому їй було відмовлено з посиланням на можливість усунення виявлених розбіжностей виключно у судовому порядку. Наразі мати позивача [PERSON] відмовляється від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] та не претендує на неї, тобто [PERSON] фактично є єдиною спадкоємицею після смерті діда [PERSON] . Зважаючи на існування обставин, що виключають можливість оформлення позасудово спадщини у вигляді 1/4 частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , за захистом своїх прав позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження та призначенням судового засідання у справі. Заявник [PERSON] про свою участь у судовому засіданні не заявила, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги уточненої заяви підтримала, наполягали на їх задоволенні. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] про свою участь у судовому засіданні не заявили. Представник заінтересованої особи - Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради про свою участь у судовому засіданні не заявив, будучи належним чином повідомленим про час і місце його проведення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить висновку про задоволення вимог [PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.1980 Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 18.07.1980, відповідний запис №541 (а.с.9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка під час державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 21.09.2013 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21.09.2013), змінила прізвище на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортним документом. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність в порядку безоплатної приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,6 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07.04.1994, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому на підставі розпорядження від 06.12.1993 №С8404 [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право спільної сумісної власності на зазначену квартиру зареєстроване за ними КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР в реєстровій книзі за №65п-63-63 (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.01.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду та вирішення справи. У п.1 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року. Як убачається з п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до прав та обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При цьому правила книги шостої Цивільного кодексу України «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята жодним зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи з того, що спадкові правовідносини виникли відносно спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто до [INFO] , строк на прийняття спадщини закінчився до 01.01.2004, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у ряді постанов, зокрема, від 28.06.2022 у справі №463/4590/16-ц (провадження №61-13989св21), від 15.05.2019 у справі № 391/769/17 (провадження №61-39068св18) та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №145/797/15-ц (провадження № 14-608цс18), та є сталою. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів чи спадкових договорів не складав та у нотаріальному порядку не посвідчував (відповідно до даних в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру від 30.12.2024 №79608704), тому спадкування належного йому за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до визначеної черговості. Згідно зі ст.529 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У силу ст.529 ЦК УРСР [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) - заявник є спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Факт родинних відносин між ними як між рідними донькою та батьком, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 14.11.1966 (а.с.39). Із 20.01.1983 та до моменту смерті [PERSON] значився зареєстрованим та проживав за адресою: [ADDRESS] , знятий з обліку 23.01.2001. Заявник [PERSON] згідно відповіді з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , з 20.01.1983 по теперішній час (а.с.23). 30.12.2024 із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася його донька [PERSON] як спадкоємиця, яка згідно зі ст.ст.548-549 ЦК УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Дослідженням матеріалів витребуваної судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що на підставі поданої [PERSON] заяви державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори 30.12.2024 було заведено спадкову справу за №398/2024 (номер у Спадковому реєстрі 73476324), встановлено обсяг спадкового майна, місце відкриття спадщини, коло спадкоємців. 20.01.2025 [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.33). Натомість, постановою від 20.01.2025 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] - його донці [PERSON] було відмовлено у зв`язку з виявленням розбіжностей у прізвищі спадкодавця (згідно з паспортними даними та свідоцтвом про смерть - [PERSON] ) з даними, вказаними у правовстановлюючих документах на нерухоме майно - [PERSON] (а.с.10). Із приводу внесення виправлень до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку в частині зазначення прізвища співвласника [PERSON] , його донька [PERSON] зверталася до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, однак отримала відповідь від 15.01.2025 за вих.№17/08/21 про відмову у внесенні таких виправлень з рекомендацією вирішення цього питання у судовому порядку на підставі п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України (а.с.43). Розбіжності у прізвищі померлого батька заявниці між його свідоцтвом про смерть та правовстановлюючим документом ставлять під сумнів факт належності цього документа померлому та унеможливлюють безперешкодну реалізацію заявниці [PERSON] усіх прав як спадкоємиці майна, зокрема прав на володіння, користування та розпорядження ним. Відтак, виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданому 07 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому на підставі розпорядження від 06.12.1993 №С8404, зареєстрованому за померлим [PERSON] у КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР в реєстровій книзі за № 65п-63-63 (у документі зазначено як [PERSON] ), обумовлює необхідність приведення цього правовстановлюючого документа у взаємовідповідність із фактичними даними. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце та час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з відповідними даними, що містяться у свідоцтві про народження або паспорті цієї особи. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у п.12 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». З наданих заявником [PERSON] та досліджених письмових доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що розбіжності у написанні прізвища батька заявниці - [PERSON] були спричинені допущенням помилки посадовими особами КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР (колишня назва - «Криворізьке бюро технічної інвентаризації») під час документування прізвища останнього у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданому 07 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому на підставі розпорядження від 06.12.1993 за №С8404, у якому його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Виявлена описка обумовлена некоректним перекладом прізвища [PERSON] з російської мови «[PERSON]» на українську. При цьому, з урахуванням паспортних даних спадкодавця та інших документів, що посвідчують його особу, правильним написанням його прізвища українською мовою є саме: «[PERSON]». Відтак суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених вимог та встановлення факту належності померлому [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 07 квітня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому на підставі розпорядження від 06.12.1993 за №С8404, у якому спадкодавець зазначений як « [PERSON] ». Цей висновок підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості внести зміни в документи в позасудовому порядку, що, окрім іншого, підтверджується листом Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради від 15.01.2024 за вих.№17/08/21, та має для заявниці юридичне значення, оскільки від такого встановлення залежить реалізація права на оформлення спадщини, при цьому іншого порядку встановлення таких фактів законом не передбачено. Спір про право у цій справі відсутній.

Outcome: approved