Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача в свою користь заборгованість за Договором кредиту № 71463836 у розмірі 31 220,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 01.05.2025 в електронній формі уклали Договір про надання коштів у кредити №71463836, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 500,00 грн. строк позики - 30 днів із процентною ставкою у розмірі 0.2% в день, комісія за надання кредиту складає 15.00%. 24.05.2025, 11.06.2025, 27.06.2025 року між Позикодавцем та Відповідачем укладено Додаткові угоди до Договору позики №71463836, за умовами яких сторони домовились продовжити строк кредитування на 72 днів (до 11.07.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,2 % на 1 %. Додаткові угоди підписано електронним підписом позичальника. 16.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71463836 від 01.05.2025 в розмірі 31 220,00 грн., зокрема: 15 050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 117,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 2 625,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 8 428,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Як видно із Договору надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17500,00 грн, строк позики - 30 днів (до 30.05.2025) зі сплатою процентів в розмірі 0,2% в день. На договорі наявна відмітка про підписання його електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису 01435. Відповідно до пункту Договору надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/ або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку кредитування обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. 24.05.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 15008711 до договору про надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, відповідно до умов якої домовилися збільшити строк кредитування до 44 днів (до 13.06.2025) та на період продовження строку користування збільшено процентну ставку до 1% в день. Внесено зміни в додаток 1 до Договору. На додатковій угоді наявна відмітка про підписання його електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису 32313. 11.06.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 15132548 до договору про надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, відповідно до умов якої домовилися збільшити строк кредитування до 58 днів (до 27.06.2025) та на період продовження строку користування нарахування процентів здійснюється з процентною ставкою 1% в день. Внесено зміни в додаток 1 до Договору. На додатковій угоді наявна відмітка про підписання його електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису 70467. 27.06.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 15239835 до договору про надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, відповідно до умов якої домовилися збільшити строк кредитування до 72 днів (до 11.07.2025) та на період продовження строку користування нарахування процентів здійснюється з процентною ставкою 1% в день. Внесено зміни в додаток 1 до Договору. На додатковій угоді наявна відмітка про підписання його електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису 03708. Згідно із довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договори №71463836 від 01.05.2025, № 1508711 від 24.05.2025, № 15132548 від 11.06.2025, № 15239835 від 27.06.2025 ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразові ідентифікатори: 01435, час відправки ідентифікатора позичальнику: 01.05.2025 10:13:55; 32313, час відправки ідентифікатора позичальнику: 24.05.2025 16:57:04; 70467, час відправки ідентифікатора позичальнику: 11.06.2025 13:54:41; 03708, час відправки ідентифікатора позичальнику: 27.06.2025 13:40:29. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Згідно листа №16/10/25-14553 від 16.10.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № 61ec327a-4c7e-4231-b8cb-41845fd4a3e2 перераховано кошти на виконання умов Договору позики № 71463836. Позивачем надано електронну платіжну інструкцію АТ «ТАСКОМБАНК» № 61ec327a-4c7e-4231-b8cb-41845fd4a3e2 від 01.05.2025 про перерахування коштів в розмірі 17500,00 грн на банківський картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до інформації АТ «Таскомбанк» від 11.12.2025 про рух коштів по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , наявна інформація про надходження о 10:14:32 01.05.2025 17 500 гривень. Відповідно до розрахунку суми заборгованості [PERSON] за договором про надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, заборгованість складає 31 220 грн, з яких: 15 050,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 117,00 грн - заборгованість за відсотками; 8428 - відсотки за понадстрокове користування; 2625 -комісія. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 16.10.2025 уклали Договір факторингу №16/10/25 за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників. Згідно п.2.1.3 Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог відбувається в момент підписання відповідного Реєстру прав вимог, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Відповідно Реєстру прав вимог від 16.10.2026 до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором №71463836 від 01.05.2025 в сумі 31 220 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 01.05.2025 в електронній формі уклали Договір про надання коштів у кредит №71463836, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 500,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів, що підтверджується змістом договору, довідкою про ідентифікацію. При цьому, як видно із платіжної інструкції та виписки по рахунку [PERSON] , грошові кошти були перераховані на платіжну карту [NUMBER] , яка належить [PERSON] одразу після підписання договору електронним ключем. Вказані кошти відповідачка використала на власний розсуд. Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого. Як видно із Договору надання коштів у кредит від 01.05.2025, сторони погодили строк кредитування - 30 днів, суму позики - 17 500 грн, денну процентну ставку - 0,2 %. З додаткових угод від 24.05.2025, 11.06.2025 та від 27.06.2025, укладених між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою, встановлено, що строк кредитування тричі продовжувався, загалом - до 72 днів (до 11.07.2025) та збільшено процентну ставку до 1% в день, яка застосовується протягом періоду з 31.05.2025 до 11.07.2025. Разом зі тим, як видно із розрахунку заборгованості, позикодавцем нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування, тобто після 11.07.2025. Пунктами 10.5.1., 10.5.2. Договору про надання коштів у кредит № 71463836 від 01.05.2025 встановлено, що якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, за користування Кредитом (його частиною) понад встановлений Договором строк, у випадку невиконання Позичальником умов Договору, Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору з першого дня понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Тому, суд вважає, що позивач мав право нараховувати відсотки протягом строку кредитування, встановленого договором - 72 днів до 11.07.2025 на суму 17 500 грн, а відповідач після закінчення строку кредитування мав обов`язок погасити 17 500 грн за тілом кредиту та 8057 грн процентів. З цих підстав суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування кредитом в розмірі 8 428 грн не підлягає задоволенню. Водночас, відповідачем частково було погашено заборгованість за тілом кредиту, а саме - 2450 грн та заборгованість за процентами - 2940 грн. Непогашена сума заборгованості за тілом кредиту становить 15 050 грн, за відсотками - 5 117 грн, разом - 20 167 грн. Вирішуючи питання щодо нарахування комісії, суд виходить із такого. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21 викладено правові висновки, що оскільки в кредитному договорі не зазначено та не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до Договору надання коштів у кредит № 71463836 та Додатку до договору за надання кредиту встановлено комісію в розмірі 15 % від суми наданого кредиту, що становить 2625 грн. Разом із тим, у кредитному договорі позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, позовні вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 2625 грн не підлягають до задоволення. Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, право вимоги за договором надання коштів у кредит №71463836 від 01.05.2025, укладеному ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] на підставі договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору та реєстром прав вимог, які досліджені судом. При цьому, пунктом 2.1.3. договору передбачено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог відбувається в момент підписання відповідного Реєстру прав вимог. Відповідний Реєстр прав вимог долучений до позовної заяви. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки строк кредитування сплинув, відповідачем не спростовано розмір заборгованості 20 167 грн, з яких: 15 050 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 5 117 - заборгованість за процентами, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2422,40 грн - зі сплати судового збору. Крім того, на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 4500 надано договір про надання правової допомоги із адвокатом Ткаченко Ю.О. від 25.08.2025 №25-08/25/ФП, витяг з акту №5ФП від 21.10.2025 приймання передачі правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію № 579939288.1 від 27.10.2025 про переказ коштів згідно акту № 5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21.10.2025, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. При вирішенні питання про співмірність витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що у даних правовідносинах відповідач є менш захищеною стороною, а також враховує заявлену позивачем суму позовних вимог, порядок та строк розгляду справи судом. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн є неспівмірною з категорією складності справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, як зазначено у Постанові Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковим способом отримання доходу. Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу у даній справі є 4000 грн. Суд вважає, що такі послуги, які зазначені у переліку, які зазначені в Витягу з Акту прийому-передачі правничої допомоги, як вивчення наявних документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції на суму 500 грн охоплюється послугою підготовки позовної заяви. Тому, суд вважає підтвердженим розміром витрат на правову допомогу 4000 грн. Отже, загалом позивачем понесено 6 422,4 (2422,4 +4000) грн судових витрат. Зважаючи на те, що позов задоволено частково - на суму 20 167 грн із 31 220 грн, що становить 64,6 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 4 148,87 грн (64,6 % від 6 422,4) судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial