Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 26265,52 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 06.04.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено Договір № TDB.2021.0022.9227 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів. На поточний рахунок у гривні банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії. 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № GL1N426240, у відповідності до умов якого АТ «МЕГАБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» приймає належні АТ «МЕГАБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. В свою чергу, 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 26265,52 грн., що складається з: 8330,24 грн. заборгованість за кредитом; 17935,28 грн. заборгованість по сплаті відсотків. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила. Відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 06.04.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0022.9227 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (далі Договір). 06.04.2021 [PERSON] власноручним підписом підписала Договір та прийняла в повному обсязі Публічну пропозицію АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору, що розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК». Згідно Заяви сума максимального ліміту 200000,00 грн.; строком на 12 місяців; процентна ставка 56 % річних; обов`язковий мінімальний платіж 5%; строк сплати передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта у відповідний звітний період; загальна вартість кредиту 273293,00 грн. Згідно виписки по рахунку відповідачу надано в користування кредитні кошти, які остання використовувала у власних цілях. Всупереч умовам Договору, відповідач свого зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] складає в сумі 26265,52 грн., з яких: 8330,24 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 17935,28 грн. заборгованість за відсотками. 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № GL1N426240, у відповідності до умов якого АТ «МЕГАБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» приймає належні АТ «МЕГАБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 03.09.2024 до Договору факторингу № GL1N426240, ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором в розмірі 26265,52 грн., з яких: 8330,24 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 17935,28 грн. заборгованість за відсотками. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від АТ «МЕГАБАНК» до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС». В свою чергу, 27.12.2024 між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» приймає належні ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2024 до Договору факторингу № 1/12, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором в розмірі 26265,52 грн., з яких: 8330,24 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 17935,28 грн. заборгованість за відсотками. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Відповідач не здійснила погашення заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв`язку з чим наявна заборгованість в розмірі 26265,52 грн., з яких: 8330,24 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 17935,28 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушила обумовлені договором строки і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом у розмірі 26265,52 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі надано такі докази: договір про надання правничої допомоги; докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт акти наданих послуг. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 згідно з яким, адвокатське об`єднання «АЛЬЯНС ДЛС» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Згідно витягу з Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12111094 від 14.08.2025 сторони погодили суму наданих послуг 11200,00 грн. Детальним описом наданих послуг погоджено надання послуг за наступним списком: - проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1200,00 грн.; - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника 10000,00 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11200 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подала жодних заперечень з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved