Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» звернулось до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] оформив Заявку на отримання фінансового кредиту шляхом заповнення всіх полів Заявки. На підставі заповненої відповідачем заявки між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту №52241 від 10.10.2021р. За умовами укладеного договору про надання фінансового кредиту, позивач перерахував відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, видану АТ «Приват банк» № [NUMBER] і зазначену Відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту грошові кошти в сумі 3000грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку з чим у останнього згідно умов договору станом на 08 липня 2025 р. виникла заборгованість в сумі 18 255 грн. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 52241 від 10 жовтня 2021 року у розмірі 18 255,00 грн, судові витрати та витрати на правничу допомогу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 30 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимога 05.08.2025 року (вх. №31670) відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредита у розмірі: 3 000 гривень та 1 890, 00 гривень процентів за користування кредитом, що нараховані за 18 днів користування кредитом, а тому відповідач зазначає, що визнає позов в частині стягнення 4 890 гривень. Щодо судового збору зазначив, що відповідно до часткового задоволення позову визнає стягнення судового збору в частині 648, 72 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу, просив відмовити в задоволенні позову в цій частині (а.с.35-36). Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, представник позивача подав відповідь на відзив. Згідно якого представник позивача зазначив, що доводи відповідача щодо не правомірності нарахування процентів є такими, що не відповідають умовам укладеного договору. Представник зазначає, що проценти за користування кредитом були нараховані відповідачеві відповідно до умов укладеного Договору за час користування грошовими коштами та зупинено нарахування 27.02.2022р. Відповідно до п.2.3. Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки. Таким чином, відповідач був належним чином ознайомлений з умовами електронного договору, включно з порядком нарахування відсотків за користування кредитними коштами, та підтвердив свою згоду шляхом підписання договору в електронній формі. Договір містив усі істотні умови, доступ до яких був наданий особі через електронне посилання відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону. Підписання електронного документа із застосуванням належного електронного підпису прирівнюється до письмової форми правочину та засвідчує згоду сторін, що відповідає нормам ст. 638, 205, 207 ЦК України. З моменту підписання договору особа зобов`язалась дотримуватись його умов, однак з 10.10.2021 не здійснила жодного платежу на повернення отриманих коштів. Відповідно, питання дотримання договірних зобов`язань зі сторони відповідача потребує оцінки саме з урахуванням укладеного електронного правочину. Правомірність укладення таких договорів неодноразово підтверджувалась у судовій практиці. Щодо витрат на правничу допомогу, представник зазначив, що доводи відповідача є такими, що не відповідають дійсності. Витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000,00 грн можна вважати такими, що фактично понесені, підтверджені відповідними документами долученими до позовної заяви, та такими, що підлягають відшкодуванню. Таким чином, твердження відповідача про ненадання доказів надання правничої допомоги саме у цій справі є безпідставними, оскільки: 1.правнича допомога адвоката підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеним з позивачем; 2.у матеріалах справи наявні відповідні документи, що прямо свідчать про представництво саме у цій справі (вказано номер справи, сторони, підпис адвоката тощо); 3.відповідач не спростував дійсність таких документів та не надав жодних належних доказів, які б свідчили про зворотне. З урахуванням викладеного представник зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» є правомірними та обґрунтованими, оскільки договір є укладеним, а позивач діяв відповідно до договору та законодавства України, не допускаючи зловживання правами, усі заперечення відповідача тому числі і доводи щодо правничої допомоги, які ґрунтуються лише на припущеннях, а не на правових аргументах., викладені у відзиві на позовну заяву позивачем відхиляються та просить задовільнити позов в повному обсязі (а.с.38-42). В судове засідання призначене на 10 лютого 2026 року сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановлено законом порядку. На адресу суду 10.02.2026 року (вх. №6231) надійшла заява за підписом представника позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, відповідно до якої представник зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.58-59). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній» (а.с.61-62). Разом з цим, судом встановлено, що відповідач висловив свою думку щодо позовних вимог, де зазначив, що визнає лише суму кредиту та частково відсотки, що нараховані за 18 днів кредитування. З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що представник позивача звернувся з клопотанням про слухання справи за його відсутності, відповідач повідомлявся, надав відзив, суд дійшов висновку, що підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту №52241. Так, [PERSON] у встановленому пунктом 5 розділу 2, Правил порядку оформив Заявку на отримання фінансового кредиту шляхом заповнення всіх полів Заявки. На підставі заповненої відповідачем заявки між Товариством та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту №52241 від 10.10.2021р. Позивачем відповідно до Договору доручення ПБ-1395/07 від 13.07.2020 р. укладеному між ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» та ТОВ «Платежі Онлайн» для здійснення платежів, у т.ч. перерахування коштів на картки Клієнтів при укладенні кредитних договорів використовується платіжний сервіс «Platon». Згідно п.1.1.3 п.1.1. Договору доручення, відповідно до умов Договору Довіритель (Позивач) уповноважує Повіреного (ТОВ «Платежі Онлайн») вчиняти від імені та інтересах Довірителя наступні дії, а саме: 1.1.3. забезпечити, у межах технічних можливостей системи «Platon» та встановленим цим Договором лімітів, здійснення банками-еквайрами платежів Клієнтів Довірителя на користь Довірителя, а також платежів Довірителя на користь Клієнтів Довірителя за допомогою сервісу «Platon». За умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору про надання фінансового кредиту, позивач 2021-10-10 об 18:50:07 перерахував відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, видану АТ «Приват банк» № [NUMBER] і зазначену відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту грошові кошти в сумі 3 000 гривень., що підтверджується довідкою про перерахування грошових коштів, а також факт отримання коштів не заперечувався й відповідачем та визнався останнім. Пунктом 1.2. Договору встановлено строк надання кредиту - 18 днів, кредит повинен був повернутий до 27.10.2021р. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами. Згідно п. 1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 1295 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 3,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Окрім цього згідно з п.1.5. Договору, За використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Представник позивача зазначає, що відповідачем з 10.10.2021 по теперішній час не здійснювалися платежі на погашення заборгованості по Договору, зазначена обставини не була спростована й відповідачем. Відповідно до п.2.3. Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки. З урахуванням викладеного представник позивача зазначає, що оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору не виконав, у зв`язку з чим у останнього згідно умов Договору станом на 08 липня 2025 р. виникла заборгованість в сумі 18 255 грн. 00 коп., що порушує законні права та інтереси Позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку. Так, заперечуючи обставини позову щодо нарахування процентів за користування кредитом відповідач зазначає, що такі нараховані безпідставно та поза межами строку дії договору. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.3 Договору № 52241 від 10.10.2021 року - обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки. Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, оскільки зазначене підтверджується безпосередньо договором, який було укладено 10.10.2021 року. Відтак, дата виникнення прострочення заборгованості 28.10.2021р. - кінцевий строк нарахування відсотків 27.10.2021 відповідно до п.1.2. Договору + 123 календарних днів (п.2.3. Договору), нарахування Товариством зупиненні - 27.02.2022р. Нарахування відсотків за користування кредитом Товариством зупинені 27.02.2022р., кількість днів прострочення виконання зобов`язань складає 123 днів + 18 днів нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно п.1.2 Договору 52241 від 10.10.2021. Період нарахування заборгованості (відсотків) 10.10.2021 - 27.02.2022 р. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума відсотків = С x Z x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі. Період прострочення грошового зобов`язання з 28.10.2021 р. по 27.02.2022 р. Кількість днів у періоді -141 Сума відсотків - 14805,00грн. 3000,00 x 1295 % x 141: 365 : 100=14805,00 грн. Таким чином, розмір заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 52241 від 10.10.2021 року з урахування процентів за користування кредитом станом на 08.07.2025 складає 18 255 грн. 00 коп. у тому числі: - 3000,00 грн. - сума кредиту за договором; - 450,00 грн. - комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту; - 14805,000 грн. - проценти за користування кредитом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з ст.ст. 5-6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням викладеного судом відхиляються доводи викладені відповідачем у відзиві щодо неправомірності нарахування відсотків, які такі, що спростовані матеріалами справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач грошові кошти по кредитному договору використала, однак порушила умови повернення та сплати відсотків, а відтак позовні вимоги є доведеними та таким, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі: 7 000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З метою отримання професійної допомоги між позивачем, ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп», та її представником, адвокатом Сідак-Жаровою Н.О. укладено Договір про надання правничої допомоги №160125-ЮР від 16 січня 2025 року, згідно з яким адвокат зобов`язався надавати правову допомогу, а ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» зобов`язалося оплатити адвокату гонорар. Згідно п. 2.1 Договору, за надання правничої допомоги, за цим Договором, Клієнт сплачує Адвокату гонорар, який погоджується Сторонами у додатках до цього Договору. Згідно додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги 160125-ЮР від 16.01.2025 р., Сторонами погоджено гонорар за правничу допомогу в залежності від 09.07.2025 11 виду. Також в додатку визначено строки оплати. На виконання умов Договору адвокатом було надано послуги з професійної правничої допомоги (аналіз матеріалів та документів, визначення тактики захисту, формування пакету документів, складення позовної заяви, направлення позовної заяви відповідачу та до суду, оформлення та подання клопотання про витребування доказів та інших процесуальних документів) на загальну суму 7 000,00 гривень і було надано позивачу рахунок для оплати на суму 7000 гривень, який ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» повинна сплатити відповідно до умов, зазначених в Додатку до Договору протягом 10 днів з моменту винесення рішення. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі: 7 000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 2 422, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved