Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

29 грудня 2025 року до Веселинівського районного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 08 червня 2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8471100625, відповідно до умов якого, Товариство надало відповідачу позику в розмірі 7000,00 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Позикодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умовам договору позики, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 31463,60 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 гривень, заборгованість за процентами - 10463,60 гривень, неустойка - 14000,00 гривень. 08.09.2025 року змінено найменування юридичної особи ТОВ «Іннова Фінанс» на ТОВ «Іннова-Нова». Таким чином, представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 року в розмірі 31463,60 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Крім того, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача буде подано документальне підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» Андрущенко М.В. в судове засідання не з`явився. 27.01.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з якої вбачається, що позичальником [PERSON] під час укладення договору про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 року пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 2.18. Договору). Під час ідентифікації позичальника - [PERSON] - з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, зокрема отримано інформацію відносно прізвища, ім`я та по батькові, а саме: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ). Доказами підтвердження проходження відповідачем ідентифікації з метою подальшого укладення Договору виступає скріншот з інформаційно телекомунікаційної системи Позивача про проходження [PERSON] ідентифікації шляхом BankID (які долучаються Позивачем до матеріалів справи, як додатки до відповіді на відзив). При реєстрації та вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договору № 8471100625, відповідачем було використано фінансовий номер телефону + 380931218051 та адресу електронної пошти [INFO] Саме на фінансовий номер телефону [NUMBER] та - був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (5115), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 р. Таким чином [PERSON] договір про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 року підписано одноразовим ідентифікатором (5115), надісланим повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону [NUMBER] , використання якого дозволено ст. 207 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 7 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Що в свою чергу, підтверджує наявність в матеріалах справи підписаного кредитного договору на підставі якого було отримано кошти розміром 7 000 грн. в позику від Позивача. Стосовно наявності належних доказів на підтвердження видачі кредиту за договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 р. Позивач зазначає, що ним надана, як додаток до позовної заяви, квитанція на підтвердження переказу кредитних коштів Відповідачу. На вищевказане повідомляємо, що долучена квитанція EasyPay до платіжної інструкції № 20247-1354-224918092 (ID операції: 1619952018) про перерахування коштів від 08.06.2025 р., долучена Позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру [PERSON] та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони Відповідача. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11 Договору. ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» співпрацює з ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. про надання послуг в системі EasyРау (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги». Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за Договором, в особистому кабінеті Відповідач самостійно додав як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № [NUMBER] , Відповідачем було отримано суму позики у розмірі 7 000,00 грн. Стосовно розміру та розрахунку заборгованості за Договором. Призначення розрахунку заборгованості виходить з його назви, тобто довідка-розрахунок - це фактично актуалізована вибірка інформації про стан заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625від 08.06.2025 р. після проведення необхідного розрахунку відповідно до процентної ставки за умовами Договору та кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Розрахунок заборгованості, зокрема процентів у вищевказаному розмірі обумовлено тим, що Відповідачем у справі було здійснено захід, спрямований на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплату за Договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 р. на загальну суму 3 430,грн. 00 коп., з якої даними зарахуваннями погашено: 2 380,грн. 00 коп. - проценти нараховані до 09.12.2025 р. за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,00% (п. 2.6.1. Договору); 1 050, грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту. Тому підстави не враховувати наданий Позивачем розрахунок відсутні. Позичальник надає свою безвідкличну згоду на те, що сума неповерненого кредиту, не сплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд загальної юрисдикції відповідно до п. 10.23 Договору. Тому, з урахуванням вищенаведеного, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 р. становить: 7 000,00 грн. (тіло кредиту) + 15 10 163 грн. (неустойка) = 31 463,60 грн. Позивач звертає увагу суду, що укладення Договору не є актом примусових дій з боку Товариства, а тільки добровільною згодою між Позичальником та Кредитодавцем/Позикодавцем, відтак - якщо [PERSON] , як свідома дієздатна особа, станом на 08.06.2025 р. вважала умови кредитування за Договором про надання грошових коштів у позику № 8471100625 від 08.06.2025 р. неправомірними, він міг відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредитних коштів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Коренко Т.В. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач не визнає заявлені позовні вимоги стосовно нього та вважає їх не обґрунтованими враховуючи наступне: Щодо вимоги про нарахування неустойки у сумі 14 000 грн. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказувало ТОВ «Іннова-нова», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки у розмірі 14000 грн. за період починаючи з 09.06.2025 по 09.12.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про нарахування додаткової комісії. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У паспорті споживчого кредиту, передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту, як платежі за супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору. Оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк вчиняє на власну користь, як зазначено у заявці та паспорті споживчого кредиту, комісія стягується за послуги пов`язані з наданням кредиту, при цьому не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, тому можна прийти до висновку про безпідставність вимог частині стягнення додаткової комісії. Щодо суми тіла кредиту у розмірі 7 000 грн. Відповідно до договору №8471100625 від 08.06.2025 відповідачу був наданий кредит у розмірі 7 000 грн. Разом з тим Відповідачем тіло кредиту було частково погашено 12.07.2025 р на суму 3 430 грн., про що не заперечує позивач і вказує про це в своїй позовній заяві. Однак відповідні кошти не були враховані в рахунок погашення тіла кредиту, а за даними зарахуваннями відбулось погашення 2 380 грн за проценти, і 1 050 грн за комісію, що суперечить вимогам цивільного законодавства про порядок зарахування платежів. Порядок погашення кредитних зобов`язань має відповідати як положенням договору, так і приписам ЦК України, а кожна сторона зобов`язана виконувати зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору. Враховуючи викладене, неврахування часткового погашення відповідачем тіла кредиту на суму 3 430 грн у першу чергу, а зарахування цих коштів переважно на проценти та комісію без встановленої договірної підстави, є неналежним виконанням зобов`язань позивачем і призводить до штучного збільшення заборгованості та неправомірного нарахування процентів. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 08.06.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і [PERSON] на підставі анкети клієнта було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 8471100625 (а.с.9, 20-32). Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання кредиту), проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 7000,00 гривень (п. 2.3 Договору). Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів (п. 2.5 Договору). Відповідно до пункту 3.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно пункту 2.6.1 Договору, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору, та становить: - 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. - 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає 0,98 % за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту в день надання кредиту (п. 2.7 Договору). Договір про надання грошових коштів у кредит № 8471100625 від 08.06.2025 року, Додаток № 1 - Графік платежів підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5115 (а.с.31-32). Суду також надано паспорт споживчого кредиту за договором, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с.47-49,54-60). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір позики не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, [PERSON] засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі про надання грошових коштів у кредит № 8471100625 від 08.06.2025 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір про надання грошових коштів у кредит № 8471100625 від 08.06.2025 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 7000,00 гривень, які були перераховані ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» на підставі укладеного з ТОВ «Іннова Фінанс» договору № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів (а.с.15-18,35). На виконання ухвали Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.12.2025 року АТ «Ощадбанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано банківську картку № [NUMBER] , підтверджуючий документ щодо зарахування коштів у сумі 7000 грн. (додаток меморіальний ордер від 10.06.2025 р. №1940461000815) по вищевказаному банківському рахунку. Проте, оскільки вказані кошти перераховані з використанням транзитного рахунку АТ «Ощадбанк», в програмному забезпечені Банку відсутні інформація щодо безпосереднього відправника коштів та способу їх відправки. Тому суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] кредиту в розмірі 7000,00 гривень. 08.09.2025 року змінено найменування юридичної особи ТОВ «Іннова Фінанс» на ТОВ «Іннова-Нова», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40). Відповідач своєчасно не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 8471100625 від 08.06.2025 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.12.2025 року складає 31463,60 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 гривень, заборгованість за процентами - 10463,60 гривень, неустойка - 14000,00 гривень (а.с.12-14). На день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач не довів та не спростував обставини, на які посилається позивач у своєму позові. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню кредитного договору № 8471100625 від 08.06.2025 року, які на даний час не виконав, з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова-Нова» необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 гривень Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а Товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії та додаткової комісії пов`язаної з наданням кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] має заборгованість за процентами в розмірі 12843,60 грн, комісії - 1050 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості слідує, що [PERSON] сплатив на користь товариства проценти в розмірі 2380 грн. та комісію в розмірі 1050 грн. Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. На підставі ст. 534 ЦК України кошти в сумі 1050 грн. мають бути віднесені на сплату процентів за кредитним договором в першу чергу. Виходячи з вище викладеного, загальна сума несплачених відсотків за користування кредитом становить 9413,6 грн. (12843.60 грн. ( заборгованість за відсотками по розрахунку заборгованості) - 2380 грн. (сплачені проценти) - 1050 грн. (сплачена комісія)). Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість за тілом кредиту у сумі 7000 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 9413,60 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Положення п. 18 розд. «Прикінцеві таперехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 14000 грн. неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1263 (одна тисяча двісті шістдесят три) гривні 70 (сімдесят) копійок (16413,60 грн. (сума, задоволена судом) х 2422,40 грн. (сума судового збору за позовну заяву): 31463,60 грн. (загальна сума позову). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц вказано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Враховуючи, що в позовній заяві представник позивача повідомив про надання доказів понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в п`ятиденний строк з дня винесення судового рішення, тому йому необхідно встановити строк до 27 лютого 2026 року для подання цих доказів. На підставі викладеного і

Outcome: partial