Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення коштів. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», були укладені договори. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 9липня 2024 року позовні вимоги до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено частково. Постановою апеляційного суду від 18.02. 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] кошти у розмірі: за депозитним договором SAMDNWFD0070007901100 від 08.10.2013 5 000,00 доларів США вкладу та 179,31 доларів США відсотків; за депозитним договором SAMDN250007406422216 від 14.02.2014 11 355,15 доларів США вкладу та 651,19 доларів США відсотків; за депозитним договором від 30.04.2013 №SAMDN25000734959618 10 000, 00 доларів США вкладу та 949,29 доларів США відсотків; за депозитним договором від 26.03.2013 №SAMDN25000734077575 230 000,00 грн вкладу; 4 492,87 грн відсотків та 1610,00 грн інфляційних втрат; за депозитним договором від 03.04.2012 №SAMDN25000724793669 24 000, 00 доларів США вкладу та 220,42 доларів США відсотків; за депозитним договором №SAMDNWFD0070036948800 суму вкладу у розмірі 15 357,42 грн; за депозитним договором №SAMDN25000713117750 суму вкладу у розмірі 20 069,04 грн; 144,79 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 15,26 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 3 656,99 Євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 11 239,64 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,06 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,04 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,03 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] )». Рішення суду було виконано 21.04.2025р.(у гривні), 22.04.2025р.( у дол..США та Євро) На підставі ст..625 ЦК України , просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] кошти у розмірі: за депозитним договором SAMDNWFD0070007901100 від 08.10.2013р. 3%річних за період з 22.09.22р. по 21.04.2025р. в розмірі 447,53 дол США за депозитним договором SAMDN250007406422216 від 14.02.2014р. 3%річних за період з 22.09.22р. по 21.04.2025р. в розмірі 1016,36 дол США за депозитним договором від 30.04.2013 №SAMDN25000734959618 3% річних за період з 22.09.22р. по 21.04.2025р. в розмірі 895,06 дол США за депозитним договором від 26.03.2013 №SAMDN25000734077575 3%річних за період з 22.09.22р. по 20.04.2025р. 20567,67 грн. за депозитним договором від 03.04.2012 №SAMDN25000724793669 3%річних за період з 22.09.22р. по 21.04.2025р. в розмірі 2148,16 дол США за рахунком № [NUMBER] 3%річних за період з 22.09.22р. по 20.04.2025р. в розмірі 1006,02дол.США за рахунком № [NUMBER] 3%річних за період з 22.09.22р. по 20.04.2025р. в розмірі 327,32 Євро за депозитним договором №SAMDNWFD0070036948800 3%річних за період з 22.09.22р. по 20.04.2025р. в розмірі 1373,33 грн. за депозитним договором №SAMDN25000713117750 3%річних за період з 22.09.22р. по 20.04.2025р. в розмірі 1794,66 грн. Представник позивача [PERSON]. надав відповідь на відзив. В судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд у відсутність, позов підтримав , просив задовольнити. Представник відповідача надала пояснення. Вказувала, що внаслідок укладення між ПАТ КП «ПриватБанк» та ТОВ ФК «Фінілон» договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 та переведення боргу за зобов`язаннями Банку щодо виплати коштів за договорами банківських вкладів, які є предметом у даній справі, АТ КБ «Приват Банк» не несе зобов`язань за такими договорами та не є належним відповідачем в справі, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просив розглядати справу в відсутність, відмовити в позові. Представник третьої особи, ТОВ ФК «Фінілон» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 30.09.2025р. відкрито провадження в порядку загального. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 9.12.2025р. призначено до розгляду. Суд, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого. Судом встановлено. Між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» укладені договори. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 9липня 2024 року позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено частково. Постановою апеляційного суду від 18.02. 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] кошти у розмірі: за депозитним договором SAMDNWFD0070007901100 від 08.10.2013 5 000,00 доларів США вкладу та 179,31 доларів США відсотків; за депозитним договором SAMDN250007406422216 від 14.02.2014 11 355,15 доларів США вкладу та 651,19 доларів США відсотків; за депозитним договором від 30.04.2013 №SAMDN25000734959618 10 000, 00 доларів США вкладу та 949,29 доларів США відсотків; за депозитним договором від 26.03.2013 №SAMDN25000734077575 230 000,00 грн вкладу; 4 492,87 грн відсотків та 1610,00 грн інфляційних втрат; за депозитним договором від 03.04.2012 №SAMDN25000724793669 24 000, 00 доларів США вкладу та 220,42 доларів США відсотків; за депозитним договором №SAMDNWFD0070036948800 суму вкладу у розмірі 15 357,42 грн; за депозитним договором №SAMDN25000713117750 суму вкладу у розмірі 20 069,04 грн; 144,79 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 15,26 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 3 656,99 Євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 11 239,64 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,06 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,04 євро (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ); 0,03 доларів США (залишок коштів за рахунком № [NUMBER] ). Зазначені вище, присуджені судом суми були повернуті банком позивачу 21.04.2025р.(у гривні у дол..США), 22.04.2025р.( та Євро) Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з пункту 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з частиною першою статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. У відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), зазначено, що: «Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів». До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах: від 28 жовтня 2020 року у справі № 362/3054/14-ц, від 05 листопада 2020 року у справі № 711/5482/18. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, в цій справі договірні правовідносини сторін трансформувалися у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України на всю суму боргу. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2024 року у № 161/11703/22. Позивач просить суд стягнути з Банку на його користь 3% річних за ст. 625 ЦК України за період з 22.09.2022р. по 20.04.2025р.,21.04.2025р. Встановлено що, 21.04.2025р. ,22.04.2025р. (євро) є днем виконання рішення суду та не може бути включено у період розрахунку 3% річних. 3% річних не може бути здійснено виходячи із розміру основної суми боргу і відсотків. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 09.11.2021р (справа № 320/5115/17) зазначила: Після розірвання договорів банківського вкладу в судовому порядку банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі статтею 625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У такому випадку Велика Палата Верховного Суду визначає порядок обчислення трьох процентів річних за формулою: сума вкладу за рішенням суду від 04 грудня 2014 року (з урахуванням моменту набрання ним чинності - 25 березня 2015 року) х 848 (кількість днів прострочення виконання рішення суду) х 3 (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) : 100: 365 (днів у році). Велика Палата Верховного Суду навела правовий висновок про те, що нарахування 3% річних за ст.625 ЦКУ повинно здійснюватися виключно на суму вкладу, тобто до бази для нарахування не можуть бути включені проценти, нараховані на вклад. При таких обставинах підлягає стягненню 3% річних виходячи із розміру тіла депозиту за договором SAMDNWFD0070007901100 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 5000 дол.СШАх3%х941(кількість днів)/365= 386,71 дол.США Договором SAMDN25000740642216 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 11355,15 дол.СШАх3%х941(кількість днів)/365= 878,23 дол.США Договором SAMDN25000734959618 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 10000,00 дол.СШАх3%х941(кількість днів)/365= 773,42 дол.США Договором SAMDN25000724793669 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 24000,00 дол.СШАх3%х941(кількість днів)/365= 1856,21 дол.США Рахунком [NUMBER] за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 11239,64 дол.СШАх3%х941(кількість днів)/365=869,30 дол.США Рахунком [NUMBER] за період з 22.09.2022 по 21.04.2025: 3656,99 Єврох3%х942(кількість днів)/365= 283,14 Євро Договором SAMDN25000734077575 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 230000,00 грн.х3%х941(кількість днів)/365= 17 788,76 грн. Договором SAMDN25000713117750 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 20069,04 грн.х3%х941(кількість днів)/365= 1552,18 грн. Договором SAMDNWFD0070036948800 за період з 22.09.2022 по 20.04.2025: 15357,42 грн.х3%х941(кількість днів)/365= 1187,78 грн Доводи відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, з посиланням на те, що 17 листопада 2014 року товариство уклало договір з ТОВ ФК «Фінілон», відповідно до якого останнє стало боржником за спірними договорами банківських вкладів, є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника, що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України. Посилання відповідача на те, що зміна боржника у зобов`язанні відбулася належним чином, оскільки від позивача жодних письмових заперечень на адресу банку не надходило, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать статті 520 ЦК України, відповідно до якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надав згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договорами банківського вкладу та належним відповідачем у справі. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та 27 лютого 2024 року у справі № 357/1559/22 (провадження № 61-16351св23). Щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зауважує, що законодавець в пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язань щодо банківських вкладів. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. При цьому, суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного ст. 165 Податкового кодексу України). Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено ст. 164 Податкового кодексу України. Відповідно до пап. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України). До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України. Згідно з пп. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; Згідно з п. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа. Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подала ти податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України. При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. Відповідно абз. «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, слід дійти висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1887,83 грн. грн. в дохід держави, не сплачена позивачем при подачі позову, пропорційно задоволеним вимогам (70%). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial