Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (відповідач - 1) та [PERSON] (відповідач 2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначає, що 07.07.2024 на вул. Дашкевича, 20 у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля NISSAN ROGUE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобіля ВАЗ 21214, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Унаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2024 у справі № 712/8470/24 винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] . У подальшому позивачка подала заяву про уточнення та зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що під час підготовки первісного експертного висновку № 119 від 22.10.2024 була допущена помилка в даті ДТП (вказано 07.07.2023 замість 07.07.2024), що вплинуло на розрахунки. Після цього експертом видано уточнений висновок № 119/1, за яким: вартість ремонту без урахування зносу становить 207 220,91 грн, із урахуванням зносу 102 322,68 грн. Також позивач зазначає, що після звернення до суду відповідач - 1 (страховик) сплатив на її користь страхове відшкодування у розмірі 36 259,39 грн, у зв`язку з чим вимогу до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення несплаченого страхового відшкодування просила вважати добровільно виконаною. Відповідно до уточненого розрахунку позивач просить стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 104 898,23 грн (207 220,91 грн 102 322,68 грн). Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, а також стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] документально підтверджені судові витрати у вигляді витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Павленко М.В. подала відзив на позовну заяву, у якому визнано, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2024 у справі № 712/8470/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21214 була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом № 221456607. Водночас відповідач посилається на неналежність та недопустимість поданого позивачкою експертного висновку № 119 від 22.10.2024, виконаного СПД [PERSON] , оскільки на думку відповідача, питання та відповіді експерта стосуються подій 07.07.2023, тоді як ДТП сталася 07.07.2024. Також указано, що в описовій частині висновку зазначено VIN-код іншого транспортного засобу, ніж автомобіль позивачки, що, за твердженням відповідача, підтверджується копією техпаспорта, доданою до позову. Відповідач наводить посилання на судову практику Верховного Суду та вимоги ЦПК України щодо оформлення висновку експерта, зазначаючи, що у висновку має бути відображено необхідні відомості про експерта та проведення дослідження, а також обов`язково має бути вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність і що висновок підготовлено для подання до суду. На цій підставі стверджує, що поданий висновок не може бути належним і допустимим доказом, а тому він не може обґрунтовувати заявлені вимоги. У підсумку відповідач зазначає, що позивач не надав достатніх і переконливих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також висловлює позицію, що через наведені недоліки експертного висновку вимоги фактично пред`явлено не до належного відповідача. У прохальній частині відзиву просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК "ПЗУ Україна» Гончаренко К.М. подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що в позові заявлено вимогу про стягнення зі страховика 36 259,39 грн. Водночас ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 30.01.2025 прийнято рішення про доплату потерпілій [PERSON] страхового відшкодування у вказаному розмірі. У зв`язку з наведеним страховик просить суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення, позиції сторін в судовому засіданні Позовна заява [PERSON] про відшкодування шкоди надійшла 30.12.2024 до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинською А.В. від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Ухвалою суду від 03.02.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] 02.02.2025 подано відзив на позовну заяву. Представником відповідача ПрАТ «СК "ПЗУ Україна» Гончаренко К.М. 12.02.2025 подано відзив на позовну заяву. Представником позивача Петруніною В.В. 05.03.2025 подано заяву про зміну розміру позовних вимог, яка 04.02.2026 ухвалою суду задоволена. Також 05.03.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме висновку експерта від 06.02.2025 № 119/1, яким виправлено помилки, допущені під час складання, долученого до позовної заяви висновку експерта від 22.10.2024 № 119. У свою чергу 18.03.2025 представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала додаткові пояснення, у яких постановила під сумнів обґрунтованість уточненого висновку експерта № 119/1, вказуючи на істотні розбіжності між ним і попереднім висновком №119, складеним тим самим експертом, а також на те, що транспортний засіб на момент проведення повторного дослідження був відчужений та фактично не оглядався експертом. На думку відповідача, це впливає на достовірність і допустимість такого доказу. Відповідач [PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] , 18.03.2025 подав клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування [PERSON] в складі Збройних Сил України. Ухвалою суду від 20.03.2025, внесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого судового засідання. Представником позивача [PERSON] 19.03.2025 подано додаткові пояснення про те, що розбіжності між висновками експерта №119 від 22.10.2024 та №119/1 від 06.02.2025 пояснюються тим, що підставою для повторного звернення до експерта стала помилка в даті ДТП у первинному висновку (зазначено 07.07.2023 замість 07.07.2024). Зміна дати зумовила іншу дату розрахунку, а з огляду на це - зміну курсу валют та вартості робіт і запчастин. Стосовно доводів відповідача про недопустимість експертизи без особистого огляду транспортного засобу представник позивача вказує, що проведення експертизи без огляду є допустимим відповідно до п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи, якщо експерт залучений особою, яка ініціювала дослідження, а неможливість огляду обумовлена відчуженням автомобіля. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] 25.03.2025 подано додаткові пояснення з приводу раніше заявленого клопотання про зупинення провадження у справі. [PERSON] , діючи в інтересах позивача, 17.04.2025 подала заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, а [PERSON] , діючи в інтересах відповідача 2, подала додаткові пояснення щодо клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 30.04.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Павленко М.В. про зупинення провадження у справі. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.05.2025 апеляційну скаргу на указану ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2025 повернуто [PERSON] . Представником відповідача [PERSON] 18.06.2025 подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, а представником позивача [PERSON] 19.06.2025 направлено заперечення на вказане клопотання. У зв`язку із відрахуванням зі штату Соснівського районного суду м. Черкаси судді Ватажок-Сташинської А.В. через закінчення строку відрядження 11.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 712/15564/24. Згідно повторного автоматизованого розподілу дана цивільна справа передана судді [PERSON] . Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Пономаря В.О. від 14.07.2025 прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального провадження. Ухвалою суду від 02.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника відповідача Павленко М.В. про призначення автотоварознавчої експертизи відмовлено. Підставою для відмови стало те, що представник відповідача наполягала на проведенні експертизи з обов`язковим наданням експерту транспортного засобу для особистого огляду, однак на момент розгляду клопотання автомобіль NISSAN ROGUE уже був відчужений. Крім того, поставлені у клопотанні питання фактично дублювали питання, на які вже надано відповіді у висновку експерта, що міститься в матеріалах справи, а тому підстав для призначення повторної експертизи суд не вбачав. Ухвалою суду від 02.12.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 04.02.2026 представник позивача Петруніна В.В. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , а також представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд 04.02.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду Судом установлено, що 07.07.2024 у місті Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BAЗ 21214, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] , належного на праві власності [PERSON] . У зв`язку з порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, його постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2024 у справі № 712/8470/24 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія BAЗ 21214, д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з полісом ОСЦПВ ЕР. 221456607 від 12.06.2024, чинним на момент події. Згідно зі страховим актом № 44788/1 вартість транспортного засобу становить 490 000,00 грн, вартість відновлювального ремонту 116 254,68 грн, вартість ремонту з урахуванням зносу 57 945,55 грн. На підставі вказаного страхового акта страховиком ухвалено рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 57 945,55 грн. Після подання позовної заяви у цій справі страховиком додаткового сплачено 36 259,39 грн, а всього виплачено позивачці грошові кошти в сумі 94 204,94 грн. Згідно із заявою про зміну розміру позовних вимог позивачка не має претензій до страховика щодо розміру сплачених страхових виплат. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Окрім цього, відповідач й під час розгляду цієї цивільної справи не заперечував факт вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а отже ці обставини не підлягають доказуванню. У зв`язку із цим, суд вважає доведеним факт вчинення відповідачем [PERSON] адміністративного правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль позивачки [PERSON] . На доведення розміру позовних вимог позивачка подала висновок експерта від 06.02.2025 № 119/1, згідно із яким вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу становить 207 220,91 грн, а з урахуванням зносу 102 322,68 грн. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставленні експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Положеннями ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи. У вказаному вище висновку експерта зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також міститься підпис експерта щодо попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта. З огляду на вказане, суд вважає, що висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом із тим, відповідно до положень ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, який на підставі п. 6 розділу VI Закону № 3994-IX від 08.10.2024 підлягає застосуванню до цих правовідносин, передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст. 22 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТ СБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. З долучених до матеріалів справи доказів судом установлено, що належний на праві власності позивачці [PERSON] транспортний засіб - Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] був пошкоджений під час ДТП, що мала місце 07.07.2024 з вини відповідача [PERSON] . Факт вини відповідача встановлено судом та не заперечується відповідачем. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», в порядку ст. 29 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV позивачу [PERSON] виплачено 94 204,94 грн в рахунок відшкодування витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням зносу. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. З огляду на те, що майнова шкода, завдана [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу). Водночас відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (п.п. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Суду у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19, від 21.12.2020 у справі № 911/286/20, від 12.07.2023 року у справі № 591/1861/22. У матеріалах справи відсутні докази документального підтвердження факту здійснення та оплати позивачем ремонту пошкодженого транспортного засобу Nissan Rogue, д.н.з. [NUMBER] . З огляду на це, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів фактичного здійснення та оплати ремонту, підстав для стягнення шкоди з урахуванням суми ПДВ у цій справі не вбачається. Згідно з висновком експерта від 06.02.2025 № 119/1 вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу становить 207 220,91 грн, яка розрахована таким чином: 19 060,00 (вартість ремонтно-відновлювальних робіт без ПДВ) + 25 528,00 грн (вартість матеріалів) + 162 632,91 грн (вартість нових деталей, які підлягають заміні). Суд враховує, що податок на додану вартість є непрямим податком, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) шляхом додавання до вартості без ПДВ. З огляду на це, якщо См (вартість матеріалів) з ПДВ становить 25 528,00 грн., то См (вартість матеріалів) без ПДВ складає 25 528,00/ 1,2 = 21 273,33 грн. Відповідно, якщо Сс (вартість складових) з ПДВ становить 162 632,91 грн, то Сс (вартість складових) без ПДВ становить 162 632,91 грн/1,2 = 135 527,43 грн. Отже, розмір матеріального збитку (відновлювального ремонту), завданого позивачу, без урахування ПДВ становить 175 860,76 грн = 19 060,00 грн + 21 273,33 грн + 135 527,43 грн. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення із [PERSON] як винної в ДТП особи на користь грошових коштів у розмірі 73 538,08 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування ПДВ (175 860,76 грн) та вартістю відновлювальних робіт з коефіцієнтом фізичного зносу в межах ліміту страхового відшкодування (102 322,68 грн). Одночасно суд відхиляє доводи відповідача щодо недопустимості висновку експерта № 119/1 від 06.02.2025 з підстав його складення без особистого огляду транспортного засобу, а також щодо начебто сумнівності результатів розрахунку у зв`язку з відчуженням автомобіля. Суд виходить із того, що висновок експерта, складений на замовлення учасника справи, є передбаченим законом засобом доказування (ст. 76, 102, 106 ЦПК України). При цьому матеріали, необхідні для проведення експертизи, надає експерту саме учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням (ч. 1 ст. 107 ЦПК України). Отже, сам по собі факт того, що дослідження виконано не за ухвалою суду, а на замовлення позивача, не нівелює доказове значення такого висновку. Він підлягає оцінці судом за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з іншими доказами. Відповідно до п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), за рішенням особи, яка залучила експерта, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом можливе у разі надання нею даних, необхідних для проведення дослідження. Таким чином, Методика прямо допускає проведення автотоварознавчого дослідження за відсутності можливості огляду транспортного засобу, якщо експерт має достатній масив вихідних даних, що забезпечує можливість виконати розрахунок. Згідно з висновком експерта для проведення експертизи було надано: копію свідоцтва про реєстрацію КТЗ; копію протоколу огляду КТЗ від 19.07.2024 виконаного оцінювачем [PERSON] із описом пошкоджень складових деталей КТЗ, отриманих внаслідок ДТП 07.07.2024; фотокопії фіксації пошкоджень автомобіля як в печатному так і електронному вигляді, виконані оцінювачем [PERSON] . Оцінюючи доводи відповідача, суд зазначає наступне: -позивач подала висновок експерта № 119/1 від 06.02.2025, який містить визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля; -у висновку зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України; -обставина неможливості огляду транспортного засобу зумовлена його відчуженням, що само по собі не виключає проведення розрахунку за наявними матеріалами, з огляду на п. 5.1 Методики; -відповідач, заперечуючи проти висновку, не подав належних доказів, які б спростовували визначені експертом показники, та не довів, що вихідні дані, використані експертом, є недостовірними або недостатніми для проведення розрахунку. Крім того, суд оцінює доводи відповідача про «розбіжності» між висновками № 119 та № 119/1. Як убачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, підставою для складання уточненого висновку стало виправлення помилково зазначеної дати ДТП у первісному документі, що зумовило іншу дату розрахунку і, відповідно, інші розрахункові показники вартості робіт, матеріалів та запчастин. Сам факт уточнення розрахунку після виправлення вихідних даних не свідчить про недопустимість висновку № 119/1, а є наслідком приведення дослідження у відповідність до фактичних обставин події. Отже,

Outcome: partial