Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

04 листопада 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28140,88 гривень та судові витрати по сплаті судового збору розмірі 3028,00 гривень та по витратам на професійну правничу допомогу у розмірі 6600,00 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 31 січня 2021 року по 14 лютого 2024 року надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, тоді як відповідач, будучи власником квартири, свої зобов`язання з оплати отриманих послуг виконує неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Процесуальні дії. 26 листопада 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 08 грудня 2025 року представник відповідача, адвокат Кобзаренко Ю.В., подав до суду відзив, у якому зазначив, що в позові необхідно відмовити за необґрунтованістю, мотивуючи тим, що предмет спору полягає у визначенні моменту припинення прав та обов`язків управителя багатоквартирного будинку, а саме з дня прийняття співвласниками рішення про зміну управителя, а не з дня передачі технічної та іншої документації. З урахуванням наведеного відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 11 грудня 2025 року позивач в особі директора Рудюк О.С. подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що позиція відповідача є необґрунтованою, оскільки послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались виключно позивачем і відповідач не заперечував проти їх надання за період з 31 січня 2021 року по 01 жовтня 2022 року, та надалі надання таких послуг тривало до 14 лютого 2024 року. Позиція учасників. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, у зв`язку з відключенням електроенергії подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн та судовий збір 3028 грн. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у позовних вимогах, зазначивши, що заборгованість утворилася за два періоди: з 31 січня 2022 року по 01 жовтня 2022 року дату прийняття рішення загальних зборів, до якого слід застосувати позовну давність; та з 01 жовтня 2022 року по 14 лютого 2024 року під час якого позивач надавав послуги на власний ризик, оскільки послуги не замовлялися. Також представник відповідача просив здійснити розподіл судових витрат. У зв`язку з відключенням електроенергії він подав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з договором № 05-12/18 від 05.12.2018 року, укладеним між ТОВ «Еліт-Фасад» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», позивачу було передано функції з утримання житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , у тому числі надання житлово-комунальних послуг та здійснення розрахунків з власниками і користувачами житлових та нежитлових приміщень. Метою договору є забезпечення належного утримання житлового фонду, його інженерного обладнання та створення мешканцям будинку належних умов проживання. З метою виконання договірних зобов`язань позивач уклав договори з підприємствами, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з Вишгородським МКП «Водоканал», вивезення твердих побутових відходів та інші послуги з утримання будинку з КП «Управляюча компанія Вишгородської міської ради», технічного обслуговування ліфтів з ТОВ «Юстас Еліт», електропостачання з ПАТ «Київобленерго», а також технічного обслуговування системи газопостачання та газового обладнання з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз». Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформленим протоколом від 31.08.2022 року, було вирішено з 01.10.2022 року відмовитися від послуг ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», визначити управителем будинку ТОВ «СМК Сервіс», розірвати укладені договори та надати уповноваженій особі повноваження щодо повідомлення попереднього управителя і передачі технічної документації. Рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2023 року у справі №911/1470/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 року, ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» зобов`язано передати ТОВ «СМК Сервіс» технічну документацію на багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . 14 лютого 2024 року позивач передав новому управителю ТОВ «СМК Сервіс» технічну документацію на будинок, що підтверджується актом приймання-передачі та актом приватного виконавця. Із заяв ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», поданих до підприємств ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ВМКП «Водоканал», ТОВ «Юстас Еліт», з якими були укладені відповідні договори, вбачається факт наміру позивача щодо розірвання таких договорів 14 лютого 2024 року. З листів ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ВМКП «Водоканал», ТОВ «Юстас Еліт» дію вказаних договорів припинено на підставі заяв ТОВ «Зірка Сервіс Еліт». Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири у вказаному будинку з 29 грудня 2018 року. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків та довідки про стан заборгованості, за період з 31.01.2021 року по 14.02.2024 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 28140,88 грн. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. У відповідності до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року. В силу ч. ч. 1,3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За визначеннями наданими у п. п. 5,6,12 ст. 1 Закону України "Про комунальні послуги": житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5); індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6); послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (п. 12); управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (ч. 2 ст. 19 вищевказаного Закону). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 02 листопада 2020 року у справі № 753/7790/16-ц, 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17. Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон № 417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Статтею 1 Закону № 417-VIII визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ст. 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Частиною 2 ст. 10 Закону № 417-VIII, у редакції чинні станом час проведення зборів та обрання управителя, до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом ч. 1 статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 06.11.2023 року воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до березня 2024 року. Мотиви і висновки суду. Із аналізу нормативних норм встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності житло, зобов`язані утримувати його та прибудинкову територію, а також своєчасно оплачувати послуги за цінами/тарифами та у строки, визначені договором або законом (ч. 1 ст. 9, п. 514 ст. 1), причому відсутність договору не звільняє від оплати, якщо послуга фактично надана. Співвласники багатоквартирного будинку відповідають за управління і утримання спільного майна та можуть делегувати функції управителю. Загальна позовна давність становить три роки (ст. 257 ЦК України), сплив якої є підставою для відмови у позові, але її перебіг починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення права, при цьому законодавець передбачив продовження строків позовної давності під час дії форс-мажорних обставин, зокрема карантину у зв`язку з воєнним станом, що забезпечує реалізацію права на судовий захист у цей період. В порядку, визначеному ч. 14 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Верховний Суд у Постанові від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16 зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, і відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати надані послуги. Правовідносини між сторонами є грошовим зобов`язанням, в якому на боржника покладено обов`язок з оплати отриманих послуг, а кредитор має право вимагати їх сплату (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає із ч. 1 ст. 11 ЦК України, а відмова споживача від укладення договору суперечить ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач підтвердив доказами факт споживання відповідачем послуг, що надавались позивачем, за які відповідач неодноразово здійснював оплату, зокрема у період з 22 березня по 15 листопада 2021 року, що свідчить про визнання боргу, а відповідач не подав доказів протилежного.

Outcome: approved