Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

В серпні 2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мала місце 17.05.2024, о 08:30 годині по вулиці Незалежності, 111 в місті Заставна Чернівецького району Чернівецької області за участі транспортних засобів «HYUNDAI», д.н.з [NUMBER] , «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та [PERSON] , відповідно, в розмірі 44965,42 грн, посилаючись на те, що ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] , сталася з вини відповідачки, однак виплачене страховиком страхове відшкодування в розмірі 34990,42 грн не покрило вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 02.09.2025 до суду надійшов відзив, в якому відповідачка, зазначаючи, що на момент ДТП її транспортний засіб був забезпечений ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на суму 160000,00 грн і вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] , не перевищує страховий ліміт, а отже, саме страховик зобов`язаний компенсувати суму в межах страхового відшкодування, просила відмовити в позові. Крім того, до відзиву відповідачка надала квитанцію про банківський переказ на ім`я позивачки на суму 3200,00 грн, що відповідає розмірі франшизи. Ухвалою суду від 18.11.2025 відмовлено позивачці у залученні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «СК Євроінс Україна»; витребувано докази матеріали страхової справи заведеної за фактом ДТП від 17.05.2024 за участі транспортних засобів «HYUNDAI», д.н.з [NUMBER] , «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] . 30.12.2025 витребувані докази надійшли до суду. Ухвалою суду від 22.01.2026 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Сторони та їх представники до судового засідання не з`явилися, останні надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Сторона позивача позов підтримала. Сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що 17.05.2024, о 08:30 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI», д.н.з [NUMBER] , по вулиці Незалежності, 111 в місті Заставна Чернівецького району Чернівецької області порушила вимоги п.10.1. ПДР, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Вину відповідачки [PERSON] у вчиненні ДТП встановлено постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.06.2024, яка набрала законної сили (а.с.8-10). Внаслідок зіткнення транспортних засобів, автомобіль «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження: передніх та задніх лівих дверей, передніх та задніх декоративних накладок на двері, бризковика переднього (а.с.93). Цивільна відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу «HYUNDAI GETZ», д.н.з [NUMBER] , застрахована ПрАТ «СК Євроінс Україна»; страхова сума за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн; франшиза 3200,00 грн (а.с.86). Власником транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був [PERSON] (а.с.98 зв.). 24.05.2024 [PERSON] склав заяву про страхове відшкодування (а.с.95). Згідно зі звітом №37463 від 31.05.2024 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, зробленого за замовленням ПрАТ «СК Євроінс Україна» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «TOYOTA RAV-4», д.н.з. [NUMBER] становить 65403,14 грн (без урахування фізичного зносу); вартість матеріального збитку 44220,02 грн (з урахуванням фізичного зносу) (а.с.102-104). 21.08.2024 затверджено страховий акт №193287/1/2024 на суму 34990,02 грн (а.с.114), та в той же день ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у вказаній сумі (а.с.115). Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Аналізуючи неведене можна дійти висновку, що страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. За правилами абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно роз`яснень, сформульованих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 14 постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», - якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. За приписами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, згідно ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Згідно з п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Відповідно до п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники та можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно дост.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик

Outcome: approved