Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

На розгляд Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 19800 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір № 71835555 в електронній формі. За вказаним договором відповідач отримав у кредит 6000 грн строком на 30 днів, процентна ставка 0,5 % в день, , комісія - 15.00 % від суми наданого кредиту (900 грн). Відповідачем зобов`язання за вказаним договором не виконанні, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 19800 грн, зокрема: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900 грн - сума заборгованості за процентами; 900 грн - сума заборгованості за комісією; - 12 000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивач уклали договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71835555 від 16.06.2025. З огляду на вказане, позивач вважає, що він наділений правом вимоги до відповідача з питання стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено дату судового засідання 16 січня 2026 року до суду від представника відповідача, адвоката Чубенка М.С. подано відзив на вказану вище позовну заяву в якому представник відповідача заперечує проти нарахованої заборгованості за пенею/неустойкою. Посилаючись на те, що під час дії воєнного стану пеня/штрафи не нараховуються згідно чинного законодавства. Просить суд в цій частині позовних вимог відмовити у повному обсязі. 21 січня 2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в які просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 7800 грн. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у порядку встановленому законом. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 16.06.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір № 71835555 в електронній формі. За вказаним договором відповідач отримав у кредит 6000 грн строком на 30 днів, процентна ставка у розмірі 0.5 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 900 грн. Відповідачем зобов`язання за вказаним договором не виконанні, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 19800 грн, зокрема: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900 грн - сума заборгованості за процентами; 900 грн. - сума заборгованості за комісією; - 12 000 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. У п. 10.7.1 договору зазначено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». У матеріалах справи міститься копія договору надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 718355555 від 16.06.2025, за умовами якої сторони домовились надати кредит в розмірі - 6000 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту склала 7800 грн. Вказані кошти були зараховані ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок відповідача. Судом також встановлено, що 16.10.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивач уклали договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 71835555 від 16.06.2025. Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість становить 19800 грн, яка включає 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 900 грн - сума заборгованості за процентами; 900 грн. - сума заборгованості за комісією; - 12000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній їх не виконав. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи заяву подану представником позивача про зменшення позовних вимог від 21.01.2026, в якій представник позивача просить стягнути заборгованість у розмірі 7800 грн. За вказаних обставин позов в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу, процентами та комісією у сумі 7800 грн підлягає задоволенню. Отже, позов підлягає задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 7800 грн. За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Також позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд враховує, що справа не становить значної складності, об`єм наданої правничої допомоги не є значним, вимоги задоволенні частково, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 гривень.

Outcome: approved