Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за договором про надання кредиту №4576830 від 20.04.2024 в сумі 97500,00 грн (із яких: 10000,00 грн заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 55000,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором, 32500, 00 грн - сума процентів нарахованих Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Українські Фінансові Операції»); понесені судові витрати: суму сплаченого судового збору 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн; в порядку ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу (особі), яка здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦПК України, за період з дня набрання судовим рішенням законної сили до моменту виконання рішення і стягнути нараховані суми на користь позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , в електронній формі, у вигляді електронного документу, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також із врахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію», згідно зі ст.12 якого, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладено договір №4576830 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн, строк кредитування 350 днів, з 20.04.2024 по 05.04.2025, повна ставка кредитування 2,5% у день. ТОВ «Лінеура Україна», шляхом перерахування коштів в сумі 10000,00 грн на повідомлений відповідачем банківський рахунок картка № [NUMBER] свої зобов`язання виконало. Відповідач підтвердив виконання своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. В подальшому відповідач, всупереч вимогам кредитного договору, порушив його умови та не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, та не виконав інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 25.11.2024 у нього виникла заборгованість, а саме: заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 55000,00 грн. 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ«Українські Фінансові Операції» укладено договір факторингу №25/11/2024, відповідно до умов якого до ТОВ«Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4576830 від 20.04.2024 в сумі 70000,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 55000,00 грн;5000,00 грн - заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. У подальшому, оскільки дія договору №4576830 від 20.04.2024 не закінчилась, відповідачем, з дати факторингу 26.11.2024 донараховано відсотки за 130 календарних днів (0000х 2,5%= 250 грн х130 днів), за користування кредитом в сумі 32500,00 грн Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, на останній має заборгованість перед позивачем за договором № 4576830 від 20.04.2024 в загальній сумі 97500,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 55000,00 грн, 32500,00 грн - відсотки нараховані ТОВ Українські Фінансові Операції». Крім того, відповідно до ст.625, ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання свої зобов`язань за кредитним договором, просить зобов`язати д орган (особу), яка здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦПК України, за період з дня набрання судовим рішенням законної сили до моменту виконання рішення і стягнути нараховані суми на користь позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних бо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З досліджених судом Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4576830 від 20.04.2024, Додатків №1 та №2 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4576830 від 20.04.2024, паспорту споживчого кредиту, судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 20.04.2025 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4576830, кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн зі строком користування кредитом 350 календарних днів, з 20.04.2024 до 04.04.2025, стандартна (фіксована) процентна ставка становить - 2,5% за кожен день користування кредитом, передбачено сплату штрафу у випадках неналежного виконання зобов`язання. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Таким чином підписаним договором чітко визначено суму кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, штрафні санкції у разі невиконання зобов`язань, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Оскільки [PERSON] , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 10000,00 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.12.202025. 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ«Українські Фінансові Операції» укладено договір факторингу №25/11/2024, відповідно до умов якого до ТОВ«Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4576830 від 20.04.2024 в сумі 70000,00 грн, станом на 25.11.2024, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 55000,00 грн; 5000,00 грн штрафні санкції. У подальшому, ТОВ«Українські Фінансові Операції», якому перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4576830 від 20.04.2024, донарахувало за вказаним кредитним договором, у межах строку його дії, за період з 26.11.2024 до 04.04.2025, з розрахунку основного боргу 10000,00 грн, процентна ставка 2,5%, проценти за користування грошовими коштами в загальній сумі 32500,00 грн. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Отже, внаслідок укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора, і саме ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, зважаючи на зміну кредитора, суд вважає встановленим наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4576830 від 20.04.2024 в загальній сумі 97500,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 10000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 55000,00 грн, 32500,00 грн - відсотки нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції». З приводу вимоги про нарахування інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України в порядку примусового виконання рішення суду, то вона задоволенню не підлягає з таких підстав. 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи зазначені положення закону вимога про нарахування інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України в порядку примусового виконання рішення суду задоволенню не підлягає. Щодо відшкодування понесених судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача надані документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір №01/08/2024-А від 01.08.2024 заявку №4576830 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) №4576830 від 20.07.2025, Акт №4576830 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг) загальною вартістю 10000,00 грн У зв`язку із задоволенням позовних вимог, невизначеності у фінансовому еквіваленті суми в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та понесені витрати на надання правничої допомоги в сумі 10000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved