Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

08.05.2025 року [PERSON] , інтереси якої представляють адвокати Єрмоленко О.В. та Єрмоленко І.В., звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора, у якому просить: - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на нараховану та недоотриману пенсію за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року в розмірі 224061,53 грн, з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року в розмірі 12000 грн, а всього 236061,53 грн, яка належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] ; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на її користь нараховану та недоотриману пенсію за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року в розмірі 224061,53 грн, з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року в розмірі 12000 грн, а всього 236061,53 грн, яка належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову посилалася на те, що вона являється рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та спадкоємцем за законом на майно померлого. При цьому за життя її батька рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року (справа № 440/6930/23) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] та виплатити її з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці [INFO] від 01.03.2023 № фп45852/910, у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії за вирахуванням раніше вилучених сум. Рішення набрало законної сили 03.08.2023 року. 21.11.2024 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , реєстровий № 2-1132, згідно з яким спадщина складається з квартири [ADDRESS] . Разом із цим нотаріус відмовила в оформленні спадкових прав на недоотриману пенсію її батька на підставі листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 04.09.2024 року за № 1600-0404-8/64914 на ім`я державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ГУ ПФУ в Полтавській області, яким повідомлено про те, що недоотриманої пенсії немає, а відповідно до ст.61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числі військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. 27.03.2025 року, а потім повторно 17.04.2025 року, позивач направила на адресу відповідача лист, у якому просила надати детальну інформацію щодо сум нарахованої та невиплаченої за життя заборгованості по пенсії її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.04.2025 року за № 7373-7179/Ж-02/8-1600/25 їй було повідомлено, що згідно матеріалів архівної пенсійної справ [PERSON] була нарахована заборгованість на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду, а саме: - від 03.07.2023 року по справі № 440/6930/23 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року у розмірі 224061,53 грн; - від 10.01.2024 року по справі № 440/17908/23 за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року у розмірі 12000 грн. Позивачка проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] з 20.06.2012 року по 11.05.2024 року включно, тобто по день смерті батька [PERSON] . Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.05.2025 року позовну заяву передано до розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 року справу розподілено до провадження судді Михайлової І.М. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 25.07.2025 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Рогози Х. надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області. В цей же день представником відповідача направлено відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву у цій справі. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 по справі № 440/6930/23 [PERSON] за період з 01.04.2019 по 31.08.2023 нарахована заборгованість у розмірі 224061,53 грн; на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 року у справі № 440/17908/23 за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 нарахована заборгованість в розмірі 12000 грн. Стаття 61 Закону № 2262 не передбачає включення заборгованості, яка нарахована на виконання рішення суду, до складу недоотриманої пенсії. Предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми нарахованої пенсії або інших виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими в зв`язку з його смертю. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.08.2018 року у справі № 825/3610/15-а. Також зазначено про те, що у відповідь Другої кременчуцької державної нотаріальної контори відповідачем було надано відповідь, в якій, зокрема вказано, що виплата пенсії [PERSON] проведена в повному обсязі по 31.05.2024, заборгованості по виплаті немає. Одночасно прохали роз`яснити спадкоємцям, що кошти нараховані на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.08.2025 року поновлено відповідачу строк на подання відзиву на позов та долучено його до матеріалів справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у Полтавській області. Закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. 10.11.2025 року Шевченківським районним судом міста Полтави винесено ухвалу, якою постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження, відкладено розгляд клопотань позивача та витребування доказів, клопотання відповідача про закриття провадження у справі, постановлено провести повторне підготовче провадження у цій справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.12.2025 року частково задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів, відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. 06.01.2026 року, на виконання вимог ухвали суду від 06.01.2026 року, державний нотаріус Гуртова О.С. надіслала до суду копію спадкової справи № 260/2024 після померлого [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представники - адвокати Єрмоленко О.В. та Єрмоленко І.В. не з`явилися, адвокат Єрмоленко І.В. у своїх заявах просила проводити розгляд справи (як підготовчі судові засідання, так і всі інші) без участі позивача та її представника. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Рогоза Х.С. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без участі представника відповідача. Підтримала позицію, викладену у відзиві. Представник третьої особи - державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О.С. надіслала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без участі представника нотаріальної контори. При вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби у Полтавській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Письмових пояснень щодо позову від третіх осіб до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року у справі № 440/6930/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці [INFO] від 01.03.2023 №ФП45852/910, у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії за вирахуванням раніше виплачених сум (а.с.13-16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.17). Позивачка [PERSON] являється донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.18), та відповідно спадкоємицею за законом першої черги, після смерті батька. Згідно із актом про встановлення фактичного місця проживання, складеного в абонентському відділі ТОВ «Житлорембудсервіс», затвердженого Генеральним директором ТОВ «Житлорембудсервіс» Зінченко С.О., [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 20.06.2012 по 11.05.2024 за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). На запит державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за вих. № 1600-0404-8/64914 від 04.09.2024 року було надано відповідь про те, що пенсія [PERSON] виплачувалася шляхом перерахування на його особистий рахунок, відкритий у АТ «ПриватБанк». Виплата пенсії проведена в повному обсязі по 31.05.2024, заборгованості по виплаті немає. Одночасно просили роз`яснити спадкоємцям, що кошти нараховані на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження, що передбачено ст.379 КАСУ. Кошти, нараховані на виконання рішень суду, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.20). 21.11.2024 року державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О.С. видала [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] (спадкова справа № 260/2024, зареєстровано в реєстрі за № 2-1132) (а.с.22). 28.04.2025 року за вих. № 7373-7179/Ж-02/8-1600/25 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Мисик О. повідомила [PERSON] про те, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (Закон № 2262) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно матеріалів архівної пенсійної справи [PERSON] , було нараховано заборгованість на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду, а саме: - від 03.07.2023 року по справі № 440/6930/23 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року у розмірі 224061,53 грн; - від 10.01.2024 року по справі № 440/17908/23 за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року у розмірі 12000 грн. Як показала перевірка, [PERSON] із заявою встановлено зразка за недоотриманою пенсією у відповідності до ст.61 Закону № 2262 не зверталась (а.с.9-10). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1261 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.11.2024 року, виданим державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1132 та копією спадкової справи № 260/2024, яка була витребувана судом. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. За змістом статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 52 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19, від 30.11.2022 року у справі № 638/19167/19, від 30.01.2024 року у справі № 420/8604/21, від 22.02.2024 року у справі № 461/5878/22. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Також у постановах від 09.10.2019 у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19 Верховний Суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка, вказав, що аналіз ст.ст.1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. При цьому, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум. Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Як видно з матеріалів справи, на підставі судових рішень про перерахунок пенсії [PERSON] за життя було нараховано заборгованість у розмірі 224061,53 грн (за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року) та в розмірі 12000 грн (за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року), які підлягали виплаті останньому, однак фактично одержані ним не були в зв`язку зі смертю. Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року по справі № 440/6930/23 та від 10.01.2024 року по справі № 440/17908/23, які набрали законної сили, на даний час не виконано. Таким чином, зазначені кошти належали спадкодавцеві та увійшли до складу спадщини. У зв`язку з цим [PERSON] відповідно до положень статті 1227 ЦК України успадкувала за законом заборгованість нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 224061,53 грн за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року та в розмірі 12000 грн за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року. Посилання відповідача про необхідність вирішення спірних правовідносин у порядку ч.1 ст.379 КАС України, шляхом заміни сторони виконавчого провадження, суд відхиляє, оскільки спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2019 року у справі № 750/7865/18 дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. Отже, спір, що виник у зв`язку з відмовою органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження. Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 28.11.2023 року у справі № 420/244/20, від 14.03.2024 року у справі № 420/3331/21, від 19.09.2024 року у справі № 500/620/20. Також судом відхиляються доводи відповідача щодо доцільності застосування до спірних правовідносин положення статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки застосуванню підлягають вимоги статті 1227 ЦК України та наведені вище спеціальні норми пенсійного законодавства. Аналогічна позиція сформована Верховним Судом у постанові від 30.11.2022 року в справі №638/119167/19. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2360,61 грн.

Outcome: approved