Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У липні 2025 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», в особі представника Анохіної О.О., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] 24.03.2023 було укладено кредитний договір № 1011490799, за яким останній отримав кредит у розмірі 13305,28 грн. 11.07.2023 між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем було укладено ще один кредитний договір № 1012260665, за яким останній отримав кредит у розмірі 117897,68 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 складає: по кредитному договору від 24.03.2023 № 1011490799 - 13773,42 грн., з яких: 10587,90 грн. - заборгованість за кредитом; 0,93 грн. - заборгованість за процентами; 3184,59 грн. - заборгованість за комісією; по кредитному договору від 11.07.2023 № 1012260665- 141557,51 грн., з яких: 107791,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14,29 грн. - заборгованість за процентами; 33751,97 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.04.2025 склала 155330,93 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість у сумі 155330,93 грн. та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2025 відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, та об`єктивно дослідивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. У ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем [PERSON] 24.03.2023 було укладено кредитний договір № 1011490799 у вигляді споживчого кредиту, що підтверджується заявою № 1011490799 та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, за яким останній отримав кредит у розмірі 13305,28 грн. 11.07.2023 між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та відповідачем було укладено ще один кредитний договір № 1012260665 у вигляді споживчого кредиту, що підтверджується заявою № 1012260665 та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, за яким останній отримав кредит у розмірі 117897,68 грн. З моменту підписання відповідачем заяв, між банком та відповідачем було укладено договори в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, перерахував на рахунок відповідача кошти, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.03.2023 у сумі 13305,28 грн. та платіжною інструкцією від 11.07.2023 у сумі 117897,68 грн. Однак, відповідач умови укладених договорів належним чином не виконав. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитними договорами заборгованість відповідача станом на 09.04.2025 складає: по кредитному договору від 24.03.2023 № 1011490799 - 13773,42 грн., з яких: 10587,90 грн. - заборгованість за кредитом; 0,93 грн. - заборгованість за процентами; 3184,59 грн. - заборгованість за комісією; по кредитному договору від 11.07.2023 № 1012260665- 141557,51 грн., з яких: 107791,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14,29 грн. - заборгованість за процентами; 33751,97 грн. - заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами складає 155330,93 грн. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно ч. 1 ст. 13 Законом України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Також між сторонами погоджено графік платежів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.259 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Разом з тим згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є детальним та відображає суму неповернутого кредиту та нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів. Суд вважає цей розрахунок обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та умовам укладених між сторонами кредитних договорів. Відповідачем не надано жодних доказів щодо погашення заборгованості або оскарження її розміру. Таким чином, на підставі належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку про наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитними договорами, яке підлягає стягненню в судовому порядку. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами у відповідача, [PERSON] , станом на 09.04.2025 існує заборгованість у розмірі 155330,93 грн., яка складається з заборгованості: по кредитному договору від 24.03.2023 № 1011490799 - 13773,42 грн., з яких: 10587,90 грн. - заборгованість за кредитом; 0,93 грн. - заборгованість за процентами; 3184,59 грн. - заборгованість за комісією; по кредитному договору від 11.07.2023 № 1012260665- 141557,51 грн., з яких: 107791,25 грн. - заборгованість за кредитом; 14,29 грн. - заборгованість за процентами; 33751,97 грн. - заборгованість за комісією. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved