Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачів У вересні 2025 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за ними право по 1/2 частці за кожним на земельну частку (пай) розміром 6,0 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом серії ЧН № 099824, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько та дід позивачів [PERSON] . До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 6,0 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова на території Заньківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 099824, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 30 серпня 1996 року за № 4. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , фактично вступивши в управління спадковим майном, однак своїх спадкових прав не оформила та [INFO] померла. За життя 23 жовтня 1995 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла синам позивачу [PERSON] та [PERSON] . У позові зазначалося, що спадкоємцями спадкового майна за законом після померлої [INFO] [PERSON] є її син позивач [PERSON] на підставі статті 1261 ЦК України та онук [PERSON] згідно зі статтею 1266 ЦК України, оскільки спадкоємцем після смерті [PERSON] був би її син, а [PERSON] батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Вищевказаний сертифікат втрачено та на звернення до державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18.09.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.11.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у позовній заяві просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача - Вертіївської сільської ради у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, за наявними у справі доказами, поясненнями. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] є сином, а [PERSON] онуком [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Із інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівсьській області вбачається, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0099824, зареєстрований 30.08.1996 за № 4 по КСП ім. Кірова на території Заньківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Розмір земельної частки (паю) 6,0 умовних кадастрових гектара. Державний акт на право власності на земельну ділянку на заміну вище зазначеного сертифіката [PERSON] не видавався. Вищезазначене підтверджує, що на ім`я [PERSON] дійсно в установленому законом порядку було оформлено сертифікат на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Заньківської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області. Згідно з довідкою № 03-05/47 Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 21 серпня 2025 року [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті та протягом шести місяців із дня смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована дружина [PERSON] . Таким чином [PERSON] відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року, будучи спадкоємцем за законом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Заньківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, який 23.10.1995 посвідчений секретарем виконкому Занькіської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області Сацюк Г.М., відповідно до якого все її майно, заповідає [PERSON] та [PERSON] . Однак спадкоємець за заповітом після [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини [INFO] . [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна, що підтверджується довідкою № 03-05/48 від 21.08.2025 Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. 18 лютого 2010 року Другою ніжинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 95/2010 до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявами [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини за законом, які зареєстровано в реєстрі за № 29, 127. При цьому [PERSON] у зазначеній заяві від прийняття спадщини за заповітом відмовився. 16.06.2025 на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці за кожним на належне померлій [PERSON] право на: земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,7616 га та земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,3231 га, надані для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Заньківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Отже, спадкоємцями спадкового майна за законом після померлої [INFO] [PERSON] є її син позивач [PERSON] на підставі статті 1261 ЦК України та онук [PERSON] згідно зі статтею 1266 ЦК України, оскільки спадкоємцем після смерті [PERSON] був би її син, а [PERSON] батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 16 червня 2025 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця). У зв`язку з тим, що зазначений сертифікат загублений, позивачами було подано оголошення про визнання сертифіката на право на земельну частку (пай) втраченим, просили вважати його недійсним, яке опубліковане в газеті «Вісті» 05.09.2025. Норми права, які були застосовані судом Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною 1 стастті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина [PERSON] , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Оскільки мати та баба позивачів [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із вимогами статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 3 ЦК України, зі змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Мотивована оцінка і висновки суду Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що спадкодавець за життя мав право на земельну частку (пай), успадковану після смерті чоловіка, а позивачі є спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved