Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Універсал Банк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг від 10.10.2020 р. станом на 01.02.2022 р. у розмірі 19 467,94 грн., посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує грошових зобов`язань за зазначеним договором. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в діях Банку вбачає шахрайські дії, він замовляв лише банківську картку для виплат, будь-яку суму кредитного ліміту не бажав замовляти, в день дистанційного оформлення картки оператор Банку декілька разів наполягав, щоб він сфотографував свій паспорт, цим саме була підключена інша третя особа Банку, яка в цей момент зарахувала йому суму кредитного ліміту без його дозволу, і в той же день цією особою ці кошти були зняті. З боку [PERSON] кошти на видану йому картку не зараховувалися та не знімалися, його підпис на анкеті-заяві Банку про відкриття рахунку поставлений лише для отримання картки без кредитного ліміту. Після накладення ним підпису 10.10.2020 р. о 14:12 до нього був невідомий дзвінок від представника Банку, який заволодів грошовими коштами через додаток мобільного телефону, відсутність коштів на картці він виявив 10.10.2020 р. о 19:00. Судом з`ясовано, що 10.10.2020 р. [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі Заява), надану Банком (а. с. 8), що визнається [PERSON] . Як вбачається зі змісту Заяви, остання разом з Умовами і правилами обслуговування в Банку у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK| Unsversal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланнями у мережі Інтернет, складають договір про надання банківських послуг (Договір). Підписуючи заяву, [PERSON] підтверджує отримання Договору у мобільному додатку monobank, підтверджує ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує укладення Договору та зобов`язується виконувати умови Договору. У Заяві [PERSON] просить відкрити поточний рахунок в Банку у гривні на його ім`я, та встановити кредитний ліміт на суму, визначену у мобільному додатку. У Заяві вказано, що пільговий період за користування кредитом становить до 62 дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць. [PERSON] беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Таким чином зміст Заяви, яка підписана [PERSON] , спростовує його посилання на те, що він не бажав замовляти кредитний ліміт. Крім того, навіть у разі її доведеності ця обставина не має значення для справи, так як зі змісту Заяви випливає, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати розмір кредитного ліміту, тобто не залежно від бажання [PERSON] . Зважаючи на зміст статей 626, 633, 634, 638, 639, 1054, 1066, 1067, 1069 Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що між Банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг від 10.10.2020 р., який містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банк на виконання умов договору про надання банківських послуг від 10.10.2020 р. відкрив на ім`я [PERSON] рахунок № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ), що підтверджується довідкою від 22.12.2023 р. про наявність рахунку та рухом коштів по картці від 22.12.2023 р. (а. с. 74, 75 76), та не заперечується [PERSON] . З руху коштів по картці від 22.12.2023 р. випливає, що Банк 10.10.2020 р. змінював кредитний ліміт по рахунку № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ) та о 14:50 встановив остаточний кредитний ліміт у розмірі 14 999,00 грн., а о 15:03 з рахунку (картки) було здійснено платіж за рахунок кредитних коштів у межах кредитного ліміту на суму 14 045,20 грн. (а. с. 75 76). З двох розмов [PERSON] з службою підтримки Банку випливає, що, зокрема, 10.10.2020 р. йому зателефонувала особа, яка представилася працівником банку, та повідомила, що для активації картки необхідно зробити певній дії, на що працівник підтримки Банку повідомив, що то не були працівники Банку, а що то було шахрайство. [PERSON] отримував від цих осіб повідомлення та переходив по посиланнях, які у них містилися, при цьому він діяв за підказками цих осіб, зокрема, називав їм пароль. Такими своїми діями [PERSON] особисто перевів кошти на рахунок шахрая. Сторонніх входів (у додаток monobank) не було, шахрай питав в [PERSON] строк дії картки та CVV-код, і той їх йому повідомив, а у подальшому сам підтвердив оплату на ресурсі UAPAY (записи розмов містяться на ком пакт-диску у двох файлах формату mp4, якій розміщений у конверті а. с. 82). Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною третьою статті 1066 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Частиною третьою статті 1068 Цивільного кодексу України у редакції, чинній станом на 10.10.2020 р. передбачалося, що Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1073 Цивільного кодексу України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною двадцятою статті 38 Закону України "Про платіжні послуги" встановлено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до пункту 11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 р. № 705 (далі Положення), яке було чинним станом на 10.10.2020 р., користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з абзацом першим пункту 6 розділу VI Положення користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду від 21.02.2019 р. у справі № 489/1649/17). З наведених вище обставин випливає, що [PERSON] сприяв своїми діями стороннім особам в ініціюванні платіжної операції 10.10.2020 р. з переказу грошових коштів з відкритого на його ім`я рахунку № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ) на у сумі 14 045,20 грн., з повідомленням про цю операцію він звернувся до Банку вже після того, як її було проведено, тобто запізно. Таким чином, відповідальність за здійснення цієї операції повністю покладається на самого [PERSON] . Наведене вище ґрунтується на висновках, які містяться у постанові Верховного Суду від 24.09.2025 р. у справі № 184/1539/24. Через вказані вище дії [PERSON] має заборгованість перед Банком, станом на 01.02.2022 р. її розмір становить 19 467,94 грн., вона складається з тіла кредиту 17 207,53 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання 2 250,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг від 10.10.2020 р. станом на 01.02.2022 р. та рухом коштів по картці від 22.12.2023 р. (а. с. 7, 75 76) Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, [PERSON] не подав. Частиною першою та другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Банку підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 684,00 грн. (сплачений за подання позову судовий збір, а. с. 5, 6).

Outcome: approved