Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

11 липня 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у шлюбі з [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб був розірваний на підставі рішення Нововолинського міського суду від 11 червня 2012 року. Цим же рішенням з нього в користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вказує, що він зареєстрував шлюб з іншою жінкою і у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Крім того змінилися його життєві обставини, а саме він став військовослужбовцем. Оскільки на його утриманні перебуває більше число утриманців, сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частці від його доходу є для нього надмірним та непосильним, тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дочки [PERSON] , з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Герасимчук Л.Р. позов підтримала, просила позов задоволити з підстав у ньому викладених. Зазначила, що відповідачем завищено розмір правничої допомоги, а тому у разі відмови у позові, просить суд зменшити такі витрати та врахувати складність справи, ціну позову та інші вимоги, передбачені ЦПК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила відмовити у позові, оскільки вважає що народження дитини у позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Аліменти, що стягуються з позивача, включають як нараховані аліменти за поточний місяць так і заборгованість, що виникла у позивача внаслідок несплати ним аліментів протягом тривалого періоду. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Якименко З.С. просила відмовити у позові. У судовому засіданні та у відзиві поданому до суду заперечила щодо позовних вимог та зазначила, що зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження ще одної дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів без підтвердження погіршення матеріального стану. Згідно судової практики та положень законодавства, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, вироком Нововолинського міського суду від 26.08.2022 [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати аліментів (заборгованість становила 162551 грн.). Просить врахувати, що у позивача покращився матеріальний стан, він є військовослужбовцем, при цьому доказів щодо розміру нарахованої йому заробітної плати не надає, не зазначає інформацію про місце роботи його дружини, її доходів, включаючи заробітну плату та соціальні виплати, які отримує його сім`я. В той час як дочка [PERSON] у 2025 році вступила до Національного університету «Львівська політехніка» для здобуття ступеня бакалавра за спеціальністю кібернетика та захист інформації. Вартість навчання на 2025/2026 рік становить 34100 грн. Крім вказаного, дитина потребує коштів на харчування, придбання одягу та взуття, оплату гуртожитку у м. Львові, придбання ноутбуку та підручників. Відповідач працює менеджером з постачання ТзОВ «Володимирська фабрика гофротари», отримує 13-15 тисяч заробітної плати в місяць, її стан здоров`я незадовільний, [PERSON] потребує витрат на власне обстеження та лікування. Оскільки розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямовано на належне забезпечення дочки [PERSON] , та буде суперечити її інтересам, тому у позові [PERSON] просить відмовити за його необґрунтованістю (а.с.27-30). У разі відмови у позові, просила суд стягнути з позивача в користь відповідача 7100 грн. витрат, понесених її довірителем на професійну правничу допомогу. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.194, ст.195, ст.196, ст.197 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нововолинського міського суду від 11 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Цим же рішенням з позивача в користь відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільної дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку доходу платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Стягнення аліментів проводиться у примусовому порядку. Відповідно до листа в.о. начальника Нововолинського відділу Володимир-Волинського ВДВС у Волинської області Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції від 09 серпня 2021 року (а.с.34-35) у боржника не було доходів і він не працював, а згідно розрахунку головного державного виконавця, станом на 01 серпня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів становила 132916,86 грн. Вироком Нововолинського міського суду від 26 серпня 2022 року позивача [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати аліментів (заборгованість становила 162551 грн.), до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин (а.с.40-41). Довідкою про отримання аліментів №243 від 17 липня 2025 року (31) підтверджується, що відповідач отримує аліменти лише з травня 2025 року, і відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №33254521 від 21.01.2025, яку було направлено у ВЧ [NUMBER] , із заробітної плати [PERSON] здійснюються відрахування у розмірі 50% доходів щомісячно (1/4 частина доходу аліменти, а решта борг) до погашення загальної суми заборгованості. Станом на 17.07.2025 відсутні звіти з військової частини [NUMBER] щодо відрахованих сум аліментів та заборгованості. Суд не бере до уваги ту обставину, що у шлюбі з [PERSON] (а.с.9) у позивача народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Дитина досягла трирічного віку, а тому, матір дитини [PERSON] нарівні з позивачем несе обов`язок щодо його утримання. Відповідач [PERSON] працює менеджером з постачання в ТзОВ «Володимирська фабрика гофротари», отримує в середньому заробітну плату в розмірі 14000-15000 грн. на місяць (а.с.42), хворіє з діагнозами: дегенеративні зміни хребта (остеохондроз, спондилоартроз), каузалгія лівої нижньої кінцівки, медіанні грижі L4-5, L5-S1 дисків, варикозна хвороба вен лівої нижньої кінцівки в басейні ВПВ (а.с.43-48) і, будучи законним представником неповнолітньої [PERSON] підписала заяву про приєднання №544-22к від 08.08.2025 до договору про навчання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра за освітньою програмою кібербезпека (спеціальність кібербезпека та захист інформації) у Національному університеті «Львівська політехніка», вартість освітньої послуги, за вказаною заявою/договором склала 34100 грн. за 2025/2026 навчальний рік (а.с.42 зворот). Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності певних підстав. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, який з 01 січня 2026 року становить 3512 грн. Твердження позивача стосовно того, що у нього змінилося число утриманців, а тому мінімальний розмір аліментів на двох дітей відповідно до чинного законодавства становить 1/3 частка від його заробітку (по 1/6 частині на кожну дитину), в даному конкретному випадку, суд не бере до уваги. З сином [PERSON] , 2020 року народження позивач постійно проживає, аліментів на його утримання не сплачує, при цьому, за положеннями СК України у нього виникає рівний обов`язок по належному утриманні обох своїх дітей. Суд звертає увагу також на те, що позивач [PERSON] на даний час проходить військову службу в ЗСУ (а.с.11), лише з квітня 2025 року сплачує аліменти та нараховану заборгованість внаслідок тривалого невиконання аліментних зобов`язань (а.с.74), разом з тим в 2026 році дочка [PERSON] досягне свого повноліття і стягнення аліментів припиниться. З врахуванням того, що відповідач не надав доказів про погіршення його матеріального становища, беручи до уваги те, що згідно усталеної судової практики та положень законодавства, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст.192 СК України, а тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, стягуваних за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11 червня 2012 року, суд відмовляє. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у позові [PERSON] , судовий збір сплачений останнім у розмірі 1211,20 грн. і підтверджений документально (а.с. 5), суд залишає за позивачем. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу були долучені наступні докази : договір про надання професійної правничої допомоги №21/25 від 01 серпня 2025 року (а.с.76-77), розрахунок таких витрат (а.с.78), копію квитанцій (а.с.75, 76 зворот). Як неодноразово зазначав Верховний суд при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, у даному конкретному випадку бере до уваги клопотання представника позивача про зменшення витрат на правничу допомогу відповідача, характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи, ціну позову та приходить до висновку що розмір витрат на правовничу допомогу відповідача у даній справі, підлягає зменшенню до 5000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із сплатою та стягненням аліментів, а зміст відзиву та інших документів, долучених до справи, потребують мінімальних часових витрат.

Outcome: approved