Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в 31.01.2025 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно після залучення співвідповідачки з [PERSON] та [PERSON] вартість послуги з розподілу природного газу станом на 31.12.2024 в сумі 1124,75 грн. У обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі» - є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням (акцептуванням) приєднання до умов публічного договору є забезпечення квартири відповідачів природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживачів до газорозподільної системи; підписання відповідачем [PERSON] заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу 07.05.2024 року. За умовами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33В95132778Е, адреса об`єкта: [ADDRESS] , параметри лічильника 4 GMS ARSENAL G4 №93508. Відповідач [PERSON] обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі не надавали можливості зняти контрольні показання побутового лічильнику газу працівнику товариства (не відкривали двері чи не перебували вдома). Тому, оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується, як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.1. Договору). Обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року та з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року склав по 314,00 м3, тобто величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023 та 2024 роки склав 26,17 м3. Це відображено у Розрахунку суми заборгованості, що доданий до позовної заяви. У зв`язку з систематичною не сплатою відповідачів за послуги розподілу природного газу за адресою об`єкта відповідачів Харківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулась до Златопільського міськрайонного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 31.07.2024 року заявникові відмовлено у видачі судового наказу, яку було оскаржено до апеляційної інстанції, яка своєю постановою від 21.10.2024 року її скасувала. Златопільським міськрайонним судом Харківської області 12.11.2024 року ухвалено судовий наказ, яким з боржника [PERSON] було стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 687,35 грн. за період з 01.07.2023 року до 31.05.2024 року та судові витрати на суму 302,80 грн. 21.11.2024 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2024 року судовий наказ від 12.11.2024 року було скасовано. Відповідно до РОЗРАХУНКУ суми заборгованості за послуги розподілу природного газу станом на 31.12.2024 року вона складає 1124,75 грн. Відповідач [PERSON] 07.03.2025 року до суду надав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається, по-перше, на те, що територія міста Златопіль в постанові НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, взагалі не фігурує, що означає відсутність повноважень у ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», код 44907200 здійснювати господарську діяльність на даній території. Крім того, він є ВПО і з 17.08.2023 року проживає за іншою адресою: [ADDRESS] , а квартиру [ADDRESS] він подарував своїй матері [PERSON] згідно договору дарування від 03.05.2024 року, тому не має обов`язку сплачувати нараховану заборгованість. Відповідачка [PERSON] 20.11.2025 року надала відзив на позовну заяву із запереченнями проти вимог позивача. Зокрема, зазначено, що договір на тримання послуг позивача вона не укладала, ця угода не є нею акцептована та послалася на відсутність відповідної ліцензії у позивача з надання послуг, за які нарахована заборгованість. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 31.01.2025 судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] та 06.02.2025 отримано відповідь про його реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.03.2025, яке неодноразово відкладалося з різних об`єктивних причин, а в останнє на 05.02.2026 року. 07.03.2025 року відповідач [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву. 10.03.2025 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про відвід судді Библіва С.В., який своєю ухвалою від 11.03.2025 року відмовив у задоволенні цієї заяви за безпідставністю. 19.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив із спростуванням позиції відповідача [PERSON] разом із клопотанням про залучення до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] , як теперішньої власниці квартири, за якою рахується заборгованість. 20.03.2025 року від відповідача [PERSON] до суду подано заперечення на відповідь на відзив. 11.09.2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про залучення співвідповідача задоволене та [PERSON] залучено до участі у справі у якості співвідповідачки. 20.11.2025 року від відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву. Також, надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не прибула, проте частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Її неявка не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Крім того, додано, що заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) він підписав 07.05.2024 року вже після того, як перестав бути власником квартири з особовим рахунком, по якому позивачем нараховується заборгованість, і те під тиском працівників позивача та сусідів, адже у протилежному випадку весь під`їзд залишився би без газопостачання. Індивідуальний газовий лічильник в його квартирі було демонтовано 22.10.2019 року, а встановлено інший лише 22.05.2024 року після виконання судового рішення про зобов`язання його встановити, і за цей період неможна нараховувати заборгованість, адже газом він не користувався. Крім того, позивач звернувся до суду із збільшеними позовними вимогами за інший період споживання природного газу, аніж зазначено у заяві про видачу судового наказу, що на його думку, є іншим предметом та підставою і не може бути предметом розгляду в суді. Суд, вивчивши позовну заяву, відзиви на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази окремо та у їх сукупності з точки зору їхньої допустимості, належності, достатності та достовірності, суд встановив обставини та відповідні правовідносини. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» надає послуги з розподілу природного газу за адресою: квартира [ADDRESS] . [PERSON] обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № [NUMBER] . За відомостями витягу Державного реєстру правочинів, витягу про державну реєстрацію прав та наявної копії договору дарування квартири, відповідачка [PERSON] (мати відповідача [PERSON] ) є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: квартира [ADDRESS] з 03.05.2024 року (а.с.42-43). До цього власником квартири був відповідач [PERSON] . Харківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулась до Златопільського міськрайонного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 31.07.2024 року заявникові відмовлено у видачі судового наказу, яку було оскаржено до апеляційної інстанції, яка своєю постановою від 21.10.2024 року її скасувала. Златопільським міськрайонним судом Харківської області 12.11.2024 року ухвалено судовий наказ, яким з боржника [PERSON] було стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 687,35 грн. за період з 01.07.2023 року до 31.05.2024 року та судові витрати на суму 302,80 грн. 21.11.2024 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2024 року судовий наказ від 12.11.2024 року було скасовано. Закон України «Про ринок природного газу» визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до Кодексу ГРC Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Підпунктом 3 пунктом 1 глави 1 розділу І Кодексу ГРС встановлено, що дія цього Кодексу ГРС поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРС та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно з частиною 2 зазначеної статті Закону типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС, зокрема, передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1 Договору). На виконання пункту 2 Кодексу ГРС типовий договір розподілу природного газу розміщено на веб-сайті Оператора ГРМ та знаходиться у вільному доступі (посилання на офіційний сайт в мережі Інтернет https://grmu.com.ua/). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору). Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Положеннями пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. (п. 1.1 Договору) Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Договору). Підтвердженням (акцептуванням) приєднання до умов публічного договору є забезпечення квартири відповідачів природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживачів до газорозподільної системи; підписання відповідачем [PERSON] заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу 07.05.2024 року. За умовами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33В95132778Е, адреса об`єкта: [ADDRESS] , параметри лічильника 4 GMS ARSENAL G4 №93508. Відповідач [PERSON] обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з розділом ІХ глави 4 пункту 4 Кодексу ГРС, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно наддасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Отже, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Відповідачі не надавали можливості зняти контрольні показання побутового лічильнику газу працівнику товариства (не відкривали двері чи не перебували вдома). Тому, оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується, як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.1. Договору). Обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року та з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року склав по 314,00 м3, тобто величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023 та 2024 роки склав 26,17 м3, що відображено у Розрахунку суми заборгованості (а.с.11). Відповідно до пп. 5 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг. Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення обов`язку щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг, відповідачі належним чином не виконували зобов`язання з оплати таких послуг. Доказів того, що послуги відповідачам не надавалися, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, Акт про відключення не складався. У зв`язку із цим суд відкидає посилання сторони відповідачів про те, що колишній власник та теперішня власниця в квартирі не проживають, бо власниця зареєстрована за іншою адресою, а відповідач є ВПО. Відповідно до п.8 розділу ІІ Правил постачання природного газу у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом споживач зобов`язаний повідомити постачальника та Оператора ГРМ/ГТС не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом та надати заяву про розірвання договору і здійснити оплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до вказаного споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування природним газом включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування природним газом споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитого об`єктами газоспоживання природного газу та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів. Договір постачання природного газу з новим споживачем укладається після розірвання договору із споживачем, який звільняє приміщення. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що у позивача відсутні повноваження здійснювати господарську діяльність на території міста Златополя Лозівського району Харківської області, з огляду на таке. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою: квартира [ADDRESS] . Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Цивільну відповідальність за виниклу заборгованість відповідачі мають нести солідарно відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тому, оскільки відповідач колишній власник квартири і зареєстрований в ній, підписав заяву-приєднання до договору, а відповідачка є теперішньою власницею квартири і вони не повідомили позивача про зміну власника та про відмову від отримання від наданих послуг з газопостачання, новий договір відповідачка не переуклала, борг не погашено, вони мають нести саме солідарну відповідальність за його погашення. Збільшення позовної вимоги у вартісному виразі при подачі позовної заяви порівняно із сумою, вказаною у заяві про видачу судового наказу, не є зміною предмета чи підстави вимоги, оскільки у позові йдеться про стягнення тієї ж самої заборгованості з тією лише відмінністю, що вона вже у збільшеному розмірі через перебіг часу, за який утворилася ця заборгованість. Таке збільшення є диспозитивним правом позивача, передбаченим цивільно-процесуальним законодавством, і це не впливає на законність та обгрунтованість ухваленого рішення. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні позивача до суду із заявою про видачу судового наказу ним було сплачено судовий збір в сумі 302,80 грн. Судовий наказ скасовано і судовий збір відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України стягувачу не повертається, а у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, сума судового збору в розмірі 302,80 грн. мала зарахуватися до суми судового збору за пред`явлення позову 3028,00 грн. Проте, позивач при подачі позову сплатив всю суму судового збору відповідно до платіжної інструкції № 727 від 27.01.2025 року (а.с.1), а відповідно переплатив на 302,80 грн., яку позивачеві з держаного бюджету слід повернути відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». Крім того, позивач сплатив за оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, яку було скасовано, суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. (80% від суми судового збору 3028,00 грн. оскарження за допомогою системи «Електронний суд»), хоча у 2024 році відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» юридична особа мала би сплатити 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, тобто повна сума становила 454,20 грн., а з урахуванням індексу 0,8 = 363,36 грн. Таким чином, переплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у видачі судового наказу становить 2059,04 грн. (2422,40грн. 363,36) і відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» також слід повернути позивачеві з держаного бюджету. Враховуючи викладене, загальна сума судового збору, яка мала бути сплачена позивачем складає 3088,56 грн., а сплачено 5450,40 грн., тому поверненню позивачеві підлягає сума судового збору в розмірі 2361,84 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3088,56 грн. по 1544,28 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved