Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

29.12.2025 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника позивача Грибанова Д.В. від 05.12.2025 року, в якій він просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, заборгованість за Кредитним договором №Z62.00208.005039456 від 18.03.2019 року у розмірі 84882 грн., з яких: 34729,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17386,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 32766,67 грн. - сума заборгованості за комісіями; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18.03.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z62.00208.005039456. 17.11.2023 року між АТ «Ідеа Банк» та ТОВ ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023 у відповідності до умов якого АТ «Ідея банк» за плату, передало а ТОВ «ФК ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, Так, відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 84882,00 грн., з яких 34729,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17386,15грн. - сума заборгованості за відсотками, 32766,67 грн. - сума заборгованості за комісіями, яку позивач просить стягнути на його користь. Також позивач вказав, що з моменту отримання права вимоги не здійснював жодних нарахувань штрафних санкцій. 29.12.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно прохальної частини позовної заяви просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 04.02.2026 року до суду від неї надійшов письмовий відзив з додатками до нього від 01.02.2026 року в якому вона заперечує отримання від «АТ «Ідеа Банк» позики та підписання нею договору, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Справу розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z62.00208.005039456 , за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35306 грн. строком на 36 місяців на поточні потреби, процентна ставка за користування кредитом змінювана, станом на день укладання договору становить 15% (п.1.1., 1.4 Договору) та зобов`язалась повернути його разом з процентними платежами (процентам та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Згідно п.1.10 Договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірах та термін, визначених згідно графіку щомісячних платежів. Вказаний кредитний договір №Z62.00208.005039456, разом з паспортом споживчого кредиту, анкетою-заявою, заявою про акцепт, підписано аналогом власноручного підпису позичальниці, який відтворений за допомогою технічного пристрою. Згідно ордеру-розпорядження №1, №2 від 18.03.2019 року АТ «Ідея Банк» виконало грошове зобов`язання та перерахувало [PERSON] кошти в загальному розмірі 35306 грн. 17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z62.00208.005039456 від 18.03.2019 року у розмір 84882 грн., з яких: 34729,18 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 17386,15 грн. - заборгованість за відсотками, 32766,67 грн. - заборгованість за комісіями. Ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно ст.ст.526, 529 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. Відповідно ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за кредитним договором №Z62.00208.005039456 від 18.03.2019 року у розмірі 84882 грн. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z62.00208.005039456 від 18.03.2019 року станом на 17.11.2023 року становить 84882 грн., з яких: 34729,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17386,15 грн. - сума заборгованості за відсотками; 32766,67 грн. - сума заборгованості за комісіями. Відповідачка [PERSON] у відзиві на позовну заяву заперечила проти задоволення позову та зазначила, що підпис у кредитному договорі їй не належить, однак будь-яких заяв та/або клопотань, в тому числі про можливе призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляла, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень суду не надала. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У зв`язку з цим суд критично оцінює такі доводи відповідачки [PERSON] та вважає їх в цій частині не доведеними. Натомість, позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та невиконання взятих на себе зобов`язань у встановлені договором строки, отже у позивача виникло право стягнення кредиту та процентів, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 52115,33 грн., з яких: 34729,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17386,15 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ч.2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів . Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. 10.06.2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування". Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів". З 10.06.2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів". Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Нормами ч.ч.1, 2 ст.11Закону України «Про споживчекредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». П.1.10 кредитного договору встановлено плату відповідачці саме за обслуговування кредиту, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що відповідачці договором було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Указана щомісячна плата за обслуговування міститься й у графіку щомісячних платежів, які є невід`ємною частиною договору. Отже, така умови договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 та в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Кредитором у справі був саме АТ «Ідея банк». Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п.3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим Велика Палата зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Слід зазначити, що Велика Палата ВС зобов`язала АТ «Ідея Банк» (п.34.3 Постанови №496/3134/19), який також є первісним кредитором [PERSON] , здійснити перерахунок заборгованості позивачки з огляду на нікчемність визначених пунктів договору. Також, Велика Палата Верховного Суду у п.п.71-73 постанови від 10.04.2019 року у справі №463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз.1 ч.2 ст.215 ЦК України). Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, такі умови договору містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість, позивачем не доведено перед судом, що такі послуги реально надавались відповідачці, та що послуги банку відповідачка потребувала чи замовляла частіше ніж один раз на місяць, отже умови кредитного договору №Z62.00208.005039456 від18.03/2019 року, про встановлення плати за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 32766,67 грн. є безпідставною, необґрунтованою, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Отже суд дійшов до переконання що позовні вимоги слід задовольнити в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в сумі 34729,18 грн., та заборгованості за відсотками що в сумі становить 52115,33 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог в розмірі 1858,88 грн. (52115,33 грн. х 100% : 84882 грн.; 3028 грн. х 61,39 % : 100). На підставі вище викладеного та

Outcome: partial