Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Старосілецької сільської ради, третя особа, без самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Андрус А.В. про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача. Після його смерті, [PERSON] , фактично прийняла спадщину, так як була прописана та проживала разом з ним в спадковому будинку на момент смерті [PERSON] . 18.05.1998 [PERSON] залишила заповіт на ім`я [PERSON] але [PERSON] померла [INFO] , і не встигла оформити спадкове право на будинок. Звернувшись до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А.В., з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належний [PERSON] будинок, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння, оскільки права власності на житловий будинок не зареєстроване. У зв`язку з цим, просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла і не оформила житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, подано заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності позивача. Відповідач Старосілецька сільська рада в судове засідання свого представника не направили, подано заяву відповідно до якої просили здійснювати розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Андрус А.В. в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В матерілах справи міститься заява, в якій зазначено, що розгляд справи проводити без участі його, щодо прийнятого рішення покладається на розсуд суду. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , померла [INFO] , і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про народження серією [NUMBER] . Відповідно до витягу з погосподарської книги №2 Старосілецької сільської ради по Торчинському старостинському округу на 2024-2028 № об`єкта 12-0054-5 від 24.02.2025 за №42, в якому зазначено, що житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після цього смерті за цією ж адресою була зареєстрована і проживала дружина [PERSON] , [INFO] . Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 48/2011 Приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Владикою І.В., і дана обставина підтверджується довідкою від 20.03.2025 за № 58/02-31, яка видана приватним нотаріусом А.Андрус. [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме все її майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, о їй буде належить на день смерті заповіла [PERSON] , заповід зареєстрований в реєстрі за № 11. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 27.02.205, характеристики на будинок, встановлено, що житловий будинок 1956 року побудови, літ. «А», загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., сарай «літ.Б», літня кухня «літ.В», навіс «літ.Г», криниця «№1», огорожа № 2-3. Відповідно до довідки від 11.01.2012 «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради вбачається, що за громадянином [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу А.В. Андрус, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] , спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON] , яка померла і не оформила своїх спадкових прав, та додані до неї документи, вважає, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2025 за № 57/02-31. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999р. № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992р., при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.92р., на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Таким чином по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] побудований до 05.08.1992 року, та відповідно до даних, які містяться в матеріалах справи, належав померлому [PERSON] , за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи. Прийняття в експлуатацію таких будівель на час побудови житлового будинку не вимагалось, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно. При цьому, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на вказаний житловий будинок, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, а також в межах заявлених позовних вимог до даного відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що знайшов своє обґрунтування в ході судового розгляду, а тому за [PERSON] , [INFO] визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав до майна померлого [INFO] [PERSON] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved