Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер-фінанс» (далі- Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості та розгляд справи призначено на 29 грудня 2025 року. 03 грудня 2025 року Відповідач повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування ухвали до її електронного кабінету в системі Електронний суд 29 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 лютого 2026 року у зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 10 лютого 2026 року Позивач та Відповідач в судове засідання не з`явились. Відповідач повідомлений належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом надсилання копій ухвал до її електронного кабінету в системі Електронний суд. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 10 лютого 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 10 лютого 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 11 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 17 травня 2024 року між ним та Відповідачем укладено кредитний договір №23013353, згідно з умовами якого останній отримав 4000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих санкцій, що передбачені цим договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Станом на дату подання позову Відповідачем допущена заборгованість перед Позивачем в сумі 27312 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 21312 гривень, прострочена заборгованість за штрафами становить 2000 гривень. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 312 гривень; - судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 гривень. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та відзив не надала. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір про споживчий кредит №23013353 від 17 травня 2024 року, відповідно до якого Відповідач уклав із Позивачем кредитний договір, згідно якого Відповідачеві надано кредит на суму 4000 гривень строком на 360 днів, процентна пільгова ставка складає 1,2 відсотків в день від суми кредиту та нараховується протягом 24 днів з 17 травня 2024 року, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день нараховується з 11 червня 2024 року за 336 днів. 2.Графік платежів за договором ро споживчий кредит №23013353 від 17 травня 2024 року, відповідно до якого обчислено загальну вартість кредиту, яка становить 25 312 гривень, з яких: 4000 гривень - тіло кредиту, 21 312 гривень - відсотки за користування кредитом. 3.Довідка про ідентифікацію, згідно якої Відповідачу відправлений одноразовий ідентифікатор 77ilqhfd на її номер телефону. 4.Довідка про перерахування суми кредиту, відповідно до якої Позивач перерахував кошти в сумі 4000 гривень Відповідачу 17 травня 2024 на платіжну картку [NUMBER] через ТОВ "ФК "Контрактовий дім". 5.Розрахунок заборгованості за договором №23013353 від 17 травня 2024 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість станом на квітень 12 травня 2025 року у сумі: 4000 гривень тіло кредиту, 21 312 гривень проценти за користування кредитом, 2000 гривень - штрафи. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 17 травня 2024 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір, відповідно до якого Відповідачеві внадано кредитні кошти у розмірі 4000 гривень (пункт ІІІ.1 Рішення). Відповідно до умов кредиту, Відповідач має повернути отримані кошти в строк до 360 днів з моменту отримання коштів, стандартна процентна ставка 1,5% в день за користування кредитом (пункт ІІІ.1 Рішення). 17 травня 2024 року Позивачем перераховано Відповідачеві кошти у розмірі 4000 гривень, що підтверджується довідкою про переказ коштів (пункт ІІІ.4 Рішення). Згідно із наданим Позивачем розрахунком, на час розгляду справи Відповідачем не погашена заборгованість в сумі 27312 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 21312 гривень, прострочена заборгованість за штрафами становить 2000 гривень (пункт ІІІ.5 цього рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладено кредитного Договору та не повернуто отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування кредитом. Факт отримання кредиту у розмірі 4000 гривень підтверджується кредитним договором та довідкою про переказ коштів (пункти ІІІ.1 та ІІІ.4 цього Рішення). щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. При визначенні розміру процентів Суд звертає увагу, що укладений договір є договором споживчого кредитування. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою відповідного змісту згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до пункту 17 розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 17 травня 2024 року із розміром процентної ставки за користування кредитом 1.5 % від суми кредиту за кожен день. 17 травня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить 1,5 % від суми кредиту за кожен день (згідно із вимогами Закону та договору). 20 серпня 2025 року по 12 травня 2025 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить 1 % від суми кредиту за кожен день (згідно із вимогами Закону). Відповідач 17 травня 2024 року отримав кошти у розмірі 4000 гривень. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить: - з 17 травня 2024 року по 19 серпня 2024 року становить 5820 гривень (97 дні * (4000 гривень * 1,5 %). - 20 серпня 2025 року по 12 травня 2025 року становить 10 520 гривень (263 дні *(4000 гривень * 1%). Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 16 340 гривень. Таким чином, із Відповідача слід стягнути відсотки за користування кредитом у розмірі 16 340 гривень. щодо стягнення штрафу Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 17.03.2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» N? 2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення неустойки у період воєнного стану, в зв`язку із чим не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надала. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови частково в позові в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 4 972 гривні та в стягненні заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 2000 гривень. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 20 340 гривень, що становить 74,50 % від суми заявлених вимог. 74,50 % від суми сплаченого судового збору становить 1804 гривні. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 1804 гривні. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -договір від 02 липня 2025 року про надання правничої допомоги №0207 між Позивачем та Адвокатським об`єднанням, відповідно до якого Позивач доручає Адвокатському об`єднанню надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; -Акт №97 про надання послуг від 12 листопада 2025 року, згідно якого Позивачеві надані правовова допомога по стягненню заборгованості за кредитним договором з Відповідача, а Позивач сплачує Адвокатському об`єднанню кошти у розмірі 8000 гривень за надані послуги; -Детальний опис наданих сполуг до Акту №710, відповідно до якого складання позовної заяви - 3 години 30 хвилин; вивчення матеріалів справи 2 години; надання усної консультації 30 хвилин, подання заяви до суду від імені клієнта - 30 хвилин, погодження правової позиції - 30 хвилин. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд вважає, що заявлені в цій справі витрати на професійну правову допомогу відповідають критеріям, визначеним статтею 133 ЦПК України. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено в сумі 20 340 гривень, що становить 74,50 % від суми заявлених вимог. Позивач заявив стягнення у розмірі 8 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 5960 гривень, що становить 74,50 % від суми заявлених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved