Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30 липня 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №942. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємовідношення, шлюбні відносини, між позивачем та відповідачем фактично припинились, а саме шлюб носить формальний характер. Сторони проживають окремо, сімейного життя та спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з 2007 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року було продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду 16 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 липня 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбу в м. Києві з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №942, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 липня 1998. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і взаємовідношення, шлюбні відносини, між позивачем та відповідачем фактично припинились, а саме шлюб носить формальний характер. Сторони проживають окремо, сімейного життя та спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з 2007 року. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя суперечить його інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1211,20 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved