Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулася через підсистему «Електронний суд» до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначила, що 27.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 75853421 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 28.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем за ініціативою останньої укладено додаткову угоду № 75853421 до договору позики № 75853421, за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2 000,00 грн. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на виконання умов договору позики № 75853421 від 27.06.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес» - платіжна система, яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на банківську платіжну картку фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку юридичної особи (IBAN) на банківську платіжну картку фізичної особи технічно неможливий без використання платіжної системи, що підтверджується електронними платіжними інструкціями № f6915816-5ee7-4a33-9551-ece6c67f8ed7 від 27.06.2021 року про перерахування коштів в розмірі 1 000,00 грн. та №921d5767-f626-49fd-9b20-f28f3cb5ca45 від 28.06.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2 000,00 грн. на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач № [NUMBER] . Натомість відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами не виконувала у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 10 124, 20 грн., з якої: 3 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 124, 20 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19.11.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 року за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 126,19 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 126,19 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року у розмірі 10 124, 20 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, а також витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, чи належить [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 27.06.2021 року по 30.06.2021 року. На виконання ухвали суду листом від 25.12.2025 року № 20.1.0.0.0/7-251223/110558-БТ, який до суду надійшов 06.01.2026 року АТ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовану картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Також надано виписку по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 27.06.2021 року по 30.06.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи була неодноразово належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 27.06.2021 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 75853421 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] . Відповідно до п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 п. 2 договору позики, сума позики 1 000,00 грн., строк договору 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % в день, дата надання позики 27.06.2021 року, дата повернення позики 27.07.2021 року. Окрім того, 28.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 75853421 до договору позики № 75853421 від 27.06.2021 року, відповідно до якої на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики на 1 000,00 грн. на 2000, 00 грн. Таким чином загальний розмір наданої позики становить 3 000,00 грн. Додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] Згідно з довідкою про ідентифікацію, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підтверджує, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: № 75853421, одноразовий ідентифікатор [NUMBER], час відправки ідентифікатора позичальнику 27.06.2021 20:00:00, Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор [INFO] ; № 75853421, одноразовий ідентифікатор [NUMBER], час відправки ідентифікатора позичальнику 28.06.2021 13:10:00, Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор [INFO] Згідно листа № 27/10/25-12684 від 27.10.2025 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжних інструкцій № f6915816-5ee7-4a33-9551-ece6c67f8ed7 та № 921d5767-f626-49fd-9b20-f28f3cb5ca45 на виконання умов договорів позики № 75853421 та № 75853421 перераховано кошти за посередництвом платіжної установи. Згідно довідок № КД-000068082/ТНПП від 27.10.2025 року та № КД-000068118/ТНПП від 27.10.2025 року ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 27.06.2021 року, сума 1 000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу f6915816-5ee7-4a33-9551-ece6c67f8ed7 та 28.06.2021 року, сума 2 000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 921d5767-f626 49fd-9b20-f28f3cb5ca45. Оскільки ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Крім того, отримання коштів [PERSON] підтверджується платіжною інструкцією № f6915816-5ee7-4a33-9551-ece6c67f8ed7 (сума - 1000, 00 грн., дата здійснення операції - 27.06.2021 року, отримувач - платіжний інструмент [NUMBER] та платіжною інструкцією № 921d5767-f626-49fd-9b20-f28f3cb5ca45 (сума - 2000, 00 грн., дата здійснення операції - 28.06.2021 року, отримувач - платіжний інструмент [NUMBER] . Дане також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовану картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 27.06.2021 року по 30.06.2021 року. Факт надання [PERSON] коштів у розмірі 1 000,00 грн. 27.06.2021 року та у розмірі 2 000, 00 грн. 28.06.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] також підтверджується отриманою на запит суду інформацією з АТ КБ «ПриватБанк», зокрема випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 27.06.2021 року по 30.06.2021 року, з якої встановлено про зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , 27.06.2021 року коштів у розмірі 1 000,00 грн. та 28.06.2021 року коштів у розмір 2 000, 00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року наданого позивачем, сума заборгованості відповідача за спірним договором позики становить 10 124, 20 грн., яка складається із заборгованості за тілом позики у розмірі 3000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 7 124, 20 грн. 19.11.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладений договір факторингу № 1911 за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року, про що свідчить договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, акт прийому-передачі реєстру заборгованостей до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, акт прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, реєстр прав вимог № 3 до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, акт звірки взаємних розрахунків за період 19.11.2021 року - 31.12.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року, що підтверджується договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, актом прийому-передачі реєстру заборгованостей до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, актом прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, реєстром заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, актом звірки взаєморозрахунків за період з 03.04.2023 - 01.11.2024 років між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» по договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року. Так, згідно п.5.2. зазначеного договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 126,19 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 126,19 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі№732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд зауважує, що з розрахунку заборгованості за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року, долученого позивачем, вбачається, що заборгованість за відсотками нарахована за період з 28.06.2021 року по 25.10.2021 року у розмірі 7 124, 20 грн. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц. У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Так, судом встановлено, що відповідачем та позивачем у вказаному договорі позики погоджено строк кредитування - 30 днів, тобто до 27.07.2021 року. Разом із тим, згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем, вбачається, що відсотки за користування кредитом зі строком кредитування до 27.07.2021 року продовжували незаконно нараховуватися після закінчення строку основного зобов`язання. При цьому неповернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу строку кредитування 27.07.2021 року, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами договору позики позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 27.07.2021 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у цій справі таких позовних вимог ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не заявлено, а тому суд приходить до висновку щодо відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії договору позики. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії договору позики, тобто після 27.07.2021 року у розмірі 5 313, 30 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають. Тож загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором позики № 75853421 від 27.06.2021 року становить 3 810, 90 грн., з якої: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою борг; 1 810, 90 грн. проценти за користування кредитом (на сплату яких позичальник погодився відповідно до умов договору позики за користування кредитом строком у 30 днів), який є обґрунтованим, та таким, що обумовлений та погоджений сторонами в договорі позики, який недійсним в передбаченому законом порядку не визнаний та відповідав діючому на момент його укладення законодавству. Зазначений розрахунок заборгованості сумнівів у суду не викликає, коли доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом в межах строку кредитування відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захисту шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи викладене, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: копію договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; витяг з Акту № 4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 13.10.2025 року за договором про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03.09.2025 року серії АХ № 1287257; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до витягу з акту № 4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 13.10.2025 року за договором про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції / аналіз судової практики та збір документів / доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів / доказів адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - вартість послуги 500, 00 грн.; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка / складання та направлення / подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справа, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) - вартість послуги 4000, 00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за її заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500, 00 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер. За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 3000, 00 грн., як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи. Отже, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу, визнаних судом обґрунтованими на суму 3 000, 00 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із частковим задоволенням позову. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 911, 83 грн., виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 3 810, 90 грн.) * 2 422, 40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 10 124, 20 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 911, 83 грн.

Outcome: partial