Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Зайцева Ольга Олександрівна звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28.10.2015 до частки заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 жовтня 2015 року Харківським районним судом Харківської області, за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] було ухвалено рішення, згідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнення з [PERSON] частини доходу на утримання сина при розгляді вищезазначеної справи N? 635/4938/15 стало можливим завдяки визнанню ним такої вимоги, що було здійснено з огляду на наявність на той час спроможності сплачувати відповідну суму. З метою виконання судового рішення, Харківським відділом державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження, номер АСВП 49479289. Останнім часом, сімейний стан та матеріальне становище [PERSON] зазнали суттєвих змін, які згодом призвели до втрати можливості сплачувати на утримання сина половини усіх видів доходів, та забезпечувати при цьому хоча б мінімальне підтримання та відновлення власних сил для заробітку належних коштів. Після початку військової агресії Російської Федерації проти України [PERSON] , залишився без роботи та без будь-якого доходу, з березня 2022 року по липень 2023 року заробітна плата позивачу не нараховувалася та не сплачувалася. На даний час погіршився стан здоров?я батька позивача, [PERSON] , натомість мати позивача [PERSON] , [INFO] , має захворювання на діабет 2 типу. [PERSON] самотужки піклується про батьків. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідно до медичної документації у дитини [PERSON] встановлено наступні діагнози: за консультативним висновком від 16.10.2013 року рахіт І-ІІ ст.; за консультативним висновком від 17.09.2016 року анатомічний дерматит; за консультативним висновком від 22.12.2018 року функціональна диспенсія, функціональне розлад жовчного міхура потребує дієти та режиму харчування; відповідно до ультразвукового дослідження скринінгу дитини раннього віку від 17.12.2018 року у дитини наявна морфологія та кінетика клапанів, печінка збільшена, жовчний міхур, підшлункова залоза збільшена; відповідно до консультативного висновку кардіолога від 01.02.2019 року встановлений діагноз пролакс мі трального клапана І ст., рекомендації динамічне спостереження, оздоровче заняття в секціях; відповідно до консультативного висновку, КНП «Міська клінічна лікарня N? 30» був встановлений діагноз алергічний риніт; за консультативним висновком від 28.02.2020 року встановлено, діагноз функціональна диспенсія, потребує дієти та режиму харчування; відповідно до консультативного висновку спеціаліста невролога від 14.07.2020 року у дитини вроджений горизонтальний ністагм; відповідно до консультативного висновку спеціаліста кардіолога від 14.07.2020 року у дитини відкрите овальне вікно 3,5 мм. рекомендації постійний контроль + ЄКТ, ліки; відповідно до консультативного висновку спеціаліста педіатра від 27.10.2020 року у дитини порушення аккамоденції на фоні гиперметропії слабкого ступеню, горизонтальний ністагм обох очей, потребує постійного носіння окулярів, каплі для очей та повторного огляду. Відповідно до висновку дитячого кардіолога від 27.10.2023 року діагноз ВОВ; згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого дитини починаючи з 2021 року постійно звертається за медичною допомогою до лікарів гастроентеролог, офтальмолог, кардіоревматолог, ортопед, алерголог, педіатр; згідно висновків спеціалістів від 05.09.2024 року також встановлений скаліоз, атопічний дерматит; згідно висновків спеціалістів від 03.04.2025 року відбувається загострення алергічного риніту. Кожне обстеження, дорога до лікарні, спеціалізоване дієтичне харчування, ліки, потребує кожного місяці значних фінансових затрат, та отримані аліменти не покривають і половини їх, тому зменшення і цих аліментів ставить в скрутне матеріальне становище дитину. Позивач зазначає, що на даний час починаючи з 01.11.2024 року встановлений факт постійного догляду за батьком, та посилається на те, що грошей не вистачає для забезпечення батьків, але він так як здійснює постійний догляд за батьком, може звернутися для виплати йому компенсації, але цього не робє.Також, від першого шлюбу у [PERSON] є ще донька, яка також може доглядати за батьком, але не зазначено з якої причини цього не робиться, так як в разі потреби матеріальної допомоги непрацездатним батькам то вона лежить на всіх дітях. Також позивачем зазначено, що він перебуває у вимушеній відпустці без збереження заробітної плати починаючи до 14 лютого 2025 року, але в цей час він мав змогу звільнитися та стати в центр зайнятості на облік як безробітний, та отримувати грошові кошти, для забезпечення себе, батька та дитини. Також зазначено, що він піклується за матір`ю, але не повідомляє, що над нею також був встановлений факт постійного догляду але іншим сином. Вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, відносно того, що при допомозі батькам в нього погіршився його майновий стан, не надано документи яку саме суму та на що він витрачає саме на забезпечення життєдіяльності батьків. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання інших осіб порівняно з іншою. Також, зауважила, що у користуванні позивача є транспортний засіб Hundai I10, д.н.з. [NUMBER] . У відповіді на відзив представник позивача зауважує, що зазначена представником відповідача хвороба дитини на рахіт є маніпуляцією, оскільки зазначене захворювання притаманне лише дітям у ранньому віці, а більшість медичних документів констатують звичайні сезонні дитячі захворювання. Повідомлення представником відповідача припущень про наявність інших родичів з позивача, здатних утримувати його батьків та здійснювати догляд за ними є необґрунтованими, у [PERSON] відсутні інші особи, окрім сина (позивача) які зобов`язані його утримувати. До порад відповідачки щодо звільнення з місця постійного працевлаштування позивача відноситься критично. Також, може підтвердити відсутність у позивача права власності на транспортні засоби, придатні до експлуатації. В додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що в обґрунтування заперечень проти зменшення розміру аліментів відповідачем заявлено наявність вад здоров`я у дитини, [PERSON] . Зазначені розлади здоров`я є такими, вартість лікування яких не може бути визначена у вигляді щомісячних певних сум. Позовною вимогою в даному позові є зміна добровільно визнаного Позивачем при розгляді відповідної справи № 635/4938/15-ц стягнення на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , збільшеного розміру аліментів. Таким чином, задоволення позовних вимог відбудеться у суворе дотримання прав та охоронюваних законом інтересів дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2025 року провадження у справі відкрито, витребувано докази. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позов. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області 04 березня 2013 року). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно та пояснив, що поживає разом з батьками, які є пенсіонерами, до звернення позивача до суду із даним позовом перераховував на утримання дитини 500 гривень щомісячно шляхом почтового переводу або передавав через матір позивача. На примусовому виконанні Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області перебуває ВП з примусового виконання рішення від 28.10.2015. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.04.1982). [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою КНП Роганської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги Харківського району» від 16 жовтня 2024 р. №530. Відповідно до висновку №530/А від 16.10.2024 у [PERSON] встановлена наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійному основі. Відповідно до акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 28.10.2024, [PERSON] здійснює постійний догляд за [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] є пенсіонером за віком. Відповідно до висновку №576 від 22.11.2024, [PERSON] хворіє на цукровий діабет 2 ступеню. Відповідно до висновку №576/А від 22.11.2024 у [PERSON] встановлена наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійному основі. [PERSON] взят на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (довідка від 06.11.2024 №6324-7002157603). Дитина на даний час проживає разом з відповідачем. Суду надано медичну документацію за різні періоди життя дитини, відповідно до якою у [PERSON] встановлено наступні діагнози: рахіт І-ІІ ст.; анатомічний дерматит; функціональна диспенсія, функціональне розлад жовчного міхура потребує дієти та режиму харчування; морфологія та кінетика клапанів, печінка збільшена, жовчний міхур, підшлункова залоза збільшена; пролакс мі трального клапана І ст.; алергічний риніт; функціональна диспенсія; горизонтальний ністагм; відкрите овальне вікно 3,5 мм.; порушення аккамоденції на фоні гиперметропії слабкого ступеню, горизонтальний ністагм обох очей, потребує постійного носіння окулярів; ВОВ; з 2021 року дитина постійно звертається за медичною допомогою до лікарів гастроентеролог, офтальмолог, кардіоревматолог, ортопед, алерголог, педіатр; скаліоз, атопічний дерматит; загострення алергічного риніту. Відповідно до довідки про отримані доходи та утриманні податки, відповідь №2168117 від 23.12.2025, дохід [PERSON] за липень 2025 р. 27140.85 грн., серпень 2025-31209.91 грн., вересень 2025-25546,03 грн.( працевлаштована ПКВФ «Олімпія»). Відповідно до довідки про отримані доходи та утриманні податки, відповідь №2168134 від 23.12.2025, дохід [PERSON] за липень 2025 р. 9000грн., серпень 2025 р. 9000 грн.; вересень 2025 грн. -9000 грн.( працевлаштований ПКВФ «Олімпія»). [PERSON] нерухомості у власності не має, що підтверджується відповіддю №2168215 від 23.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] ( відповідь 2168250 від 23.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Судом встановлено, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач, зокрема, посилався на те, що у нього зменшився дохід, порівняно з часом ухвалення рішення про стягнення аліментів, а також на ту обставину, що на його утриманні перебувають хворі батьки. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що платник аліментів на даний час, з 16.10.2024, здійснює постійний догляд за батьком [PERSON] , який є інвалідом 2 групи. Крім того, отриманий за останній час дохід [PERSON] суттєво менший за дохід [PERSON] . Таким чином, у даному випадку можна вважати, що у [PERSON] після ухвалення рішення про стягнення аліментів значно змінилось матеріальне становище і ця зміна впливає на його змогу сплачувати аліменти. На думку суду, надана медична документація не свідчить про наявність таких вад фізичного або психічного розвитку дитини, які б надавали підстави вважати про необхідність значного збільшення витрат на лікування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог та зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved