Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України звернувся до Октябрського (нині-Шевченківського) районного суду міста Полтави з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків у розмірі 193 879,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що військовослужбовець [PERSON] , перебуваючи на посаді начальника сховища відділення зберігання автомобільної техніки Центру формування та зберігання медичної техніки і майна непорушних запасів військової частини [NUMBER] , упродовж 2016-2017 років, використовуючи своє службове становище та пов`язані із цим можливості щодо вільного доступу до охоронюваних місць зберігання матеріальних цінностей, допустив втрату військового майна номенклатури продовольчої служби, а саме: кухонного посуду, інвентарю, засобів приготування та транспортування їжі в польових умовах, комплектуючих технічних засобів продовольчої служби (158 одиниць термосів ТВН- 12, 247 ложок розливних з нержавіючої сталі) та іншого військового майна, яке зберігалося у сховищі на охоронюваній технічній території військової частини [NUMBER] . Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.02.2017 № 18 було проведено інвентаризацію матеріальних засобів продовольчої служби непорушного запасу, за результатами якої [PERSON] притягнуто до повної матеріальної відповідальності та встановлено суму завданих державі збитків - 209 133,53 грн. За результатами службового розслідування, проведеного у період з 30.03.2017 по 20.04.2017, встановлено, що прапорщик [PERSON] допустив втрату військового майна продовольчої служби непорушного запасу на загальну суму 209 133,53 грн. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 за вих. №816/554/17 позовну заяву залишено без розгляду. Позивач вважає, що відшкодування шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи, здійснюється в повному обсязі особою, яка ї завдала. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2020 року підготовче провадження закрито. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , діючи на підставі ордера, проти позову заперечував, просив суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, мамеріали кримінального провадження №42017170690000019, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду та такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 № 243/95-ВР, визначено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Статтями 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до вимог п. 1 декрету Кабінету Міністрів України № 8 від 15.12.1992, здійснення функцій щодо управління майном, яке є у загальнодержавній власності, покладено на Міністерства, а згідно п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406 від 06.04.2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що уповноважений державою здійснювати у межах повноважень функцій з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України. У підпорядкуванні Міністерства оборони України перебувають Збройні Сили України. Слід зазначити, що військова частина [NUMBER] є складовою частиною Збройних Сил України. На підставі п. 3.1.3 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», органом управління майном військової частини є Міністерство оборони України. Частину засновано на державній формі власності, фінансування здійснюється з державного бюджету. Фонди, матеріальні цінності, які передані частині, є державною власністю та перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за частиною на праві оперативного управління. Враховуючи вказане, збитки, які завдані Міністерству оборони України в особі військової частини [NUMBER] , насамперед завдані державі. Разом з тим враховуючи те, що Міністерство оборони України в особі військової частини [NUMBER] до суду із позовом про відшкодування завданих [PERSON] своїми неумисними діями збитків не звертався - виявлені порушення, на даний час залишаються не усунутими, а завдана державі шкода не відшкодована. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Окрім цього, відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене, заступник військового прокурора Полтавського гарнізону звертається з вказаним позовом до суду з метою відшкодування збитків, завданих [PERSON] своїми неумисними діями. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтями 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до вимог п. 1 декрету Кабінету Міністрів України № 8 від 15.12.1992, здійснення функцій щодо управління майном, яке є у загальнодержавній власності, покладено на Міністерства, а згідно п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406 від 06.04.2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що уповноважений державою здійснювати у межах повноважень функцій з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міністерства оборони України. У підпорядкуванні Міністерства оборони України перебувають Збройні Сили України. Окрім цього, відповідно до ч. 6 ст.28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем завдання шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed