Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 82870,19 грн., мотивуючи тим, що 14.03.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №2107330435827, та договір №2107332651962 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчинений одноразовим ідентифікатором згідно положень Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов укладених договорів, а саме: договору №2107330435827, позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в розмірі 5900 грн., договору №2107330435827, перераховано грошові кошти в розмірі 1900 грн. Згідно п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першго дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6 починаючи з 30 дня ставка збільшується на 2,65%, орієнтовний строк повернення 16 днів, граничний строк кредитування по договорах 1 рік. Позичальник зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених цим договором. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, в т.ч. за договорами про надання фінансових послуг №2107330435827, та №2107332651962 від 14.03.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договорами про надання фінансових послуг №2107330435827, та №2107332651962 від 14.03.2021. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на день підготовки позову, умови договору не виконувались і утворилась заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2107330435827 від 14.03.2021 в розмірі 97940,59 грн., з яких: 5900 грн. заборгованість за тілом кредиту, 92040,59 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Позивач враховуючи принцип розумності просить стягнути за договором про надання фінансових послуг №2107330435827 від 14.03.2021 заборгованість у розмірі 51330 грн. За договором про надання фінансових послуг №2107332651962 від 14.03.2021 просить стягнути заборгованість в розмірі 31540,19 грн., з яких: 1900 грн. заборгованість за тілом кредиту, 29640,19 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. А всього загальний розмір заборгованості становить 82870,19 грн. Просить стягнути судовий збір та 25000 грн витрат на правничу допомогу. Відзив на позов не надходив. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.01.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 09.02.2026 на 13:00 год. (а.с.49) Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові розгляд справи просить проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 7). Відповідач [PERSON] , в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки не повідомила, відзив не надала. 09 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 14.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №2107332651962, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 1.1, пп.1.2, 1.3, п. 1.4 Договору сума позики складає 1900 грн., кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, орієнтовний строк повернення 16 дн. з моменту отримання кредиту. Проценти розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою призначеною п.1.4а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38%, з 30 дня на 2,65 %. Згідно пп.1.4.1., 1.4.2 до договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту (а.с.31-33) 14.03.2021 [PERSON] підписала заяву-анкету до кредитного договору та паспорти споживчого кредиту (а.с.11, 23-24) Розрахунком заборгованості за договором №2107332651962 підтверджується наявність боргу [PERSON] , а саме: тіло кредиту 1900 грн., відсотки 14630 грн. (а.с.37-38) 14.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №2107330435827, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 1.1, пп.1.2, 1.3, п. 1.4 Договору сума позики складає 5900 грн., кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, орієнтовний строк повернення 16 дн. з моменту отримання кредиту. Проценти розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою призначеною п.1.4а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38%, з 30 дня на 2,65 %. Згідно пп.1.4.1., 1.4.2 до договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту (а.с.40-41) 14.03.2021 [PERSON] підписала заяву-анкету до кредитного договору та паспорти споживчого кредиту (а.с.11, 34 на звороті-36) Розрахунком заборгованості за договором №2107330435827 від 14.03.2021 підтверджується наявність боргу [PERSON] , а саме: тіло кредиту 5900 грн., відсотки 45430 грн. (а.с.29-30) 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладений договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як первісний кредитор, відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ «Служба миттєвого кредитування», а ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с.43-44). Відповідно до додатку №3 до реєстру Боржників ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", прийняло Реєстр Боржників та набуло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] за договорами про надання фінансових послуг №2107330435827, та №2107332651962 від 14.03.2021 у сумі 82870,19 грн (а.с. 45,46). 10.01.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, відповідно до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с.13-14). Як вбачається з додатку №3 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 Реєстру Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», прийняло Реєстр Боржників та набуло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] за договорами про надання фінансових послуг №2107330435827, та №2107332651962 від 14.03.2021 у сумі 82870,19 грн (а.с. 19 на звороті-21,22). IV. Норми права. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Позивачем доведено, що відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунками заборгованості, що містить дані про розмір заборгованості за наданими кредитами, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість перед позивачем, який відповідно до договору факторингу набув право вимоги за договорами про надання фінансових послуг №2107330435827, та №2107332651962 від 14.03.2021 у сумі 82870,19 грн. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Судові витрати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.8 на звороті) Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач прохає стягнути з відповідача 25000 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с.25-26), заяву про надання юридичної допомоги №13774 від 03.11.2025, згідно якої надання усної консультації з вивчення документів 2 год 4000 грн., підготовка пропозиції 3 год. 6000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 год 15000 грн (а.с.27), витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, згідно якого підтверджується, що об`єднанням «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Колект Центр» наступні послуги: по боржнику [PERSON] , а саме: усна консультація 2 год. ціна 4000 грн., підготовка пропозиції 3 год. 6000 грн., складання позовної заяви 5 год., ціна 15000 грн (а.с.27 на звороті). Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн.

Outcome: approved