Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

31.12.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору №909365 про надання споживчого кредиту від 29.07.2023 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» відповідач отримав кредит в сумі 17000 грн загальним строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 80179,98 грн, яку ТОВ «Селфі Кредит» за договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 року відступило для ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Право вимоги на указану суму за договором №909365 позивач набув 01.02.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 80179,98 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.07.2023 року між фінансовою установою ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №909365 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 17000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 2,2 % на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, строком на 360 днів. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С536 29.07.2023 07:58:53. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 29.07.20223 року договір №909365 про надання споживчого кредиту [PERSON] взяв на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (за наявності) та інші платежі передбачені договором (п. 5.1. Договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу № 01022024-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за плату відступає для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу 01022024-1 від 01 лютого 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 80179,98 грн. Такий розрахунок заборгованості виконаний відповідно до умов договору №909365 про надання споживчого кредиту від 29.07.2023 року, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Вимогу позивача погасити заборгованість, викладену в досудовій вимозі від 12.12.2025 року №22362873 відповідачем не задоволено. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, актом наданих послуг №241, детальним описом наданих послуг до акту №241. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині, оскільки відповідачем не спростований вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved