Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

12 січня 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій зазначено, що позивач має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач прохає суд стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, [PERSON] та її представник, адвокат Монастиренко С. М., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав і прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON] будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім цього ч. 5 ст. 183 СК України визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. [PERSON] позов визнав повністю, доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини не надав. Враховуючи викладене, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, з урахуванням того, що з позивачем проживає ще одна дитини, враховуючи статті 182-183 СК України, із [PERSON] необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів необхідно проводити з дня подачі позову до суду 12 січня 2026 року. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, то із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір». При цьому, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, то із нього необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, передбаченого законом, а інші 50 відсотків компенсувати за рахунок держави. Також судом установлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу. Так, між [PERSON] та адвокатом Монастиренко Сергієм Миколайовичем 08 січня 2026 року укладено договір № 2/1-26 про надання правничої допомоги. Сторони домовились, що вартість однієї години роботи Адвоката при наданні правничої допомоги Клієнту становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1664,00 грн. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката, надану до позовної заяви, судом установлено, що адвокатом надана консультація клієнта, роз`яснено процесуальні права та обов`язки позивача, здійснено підготовку та складання позовної заяви. Загальний витрачений час на вказані дії становить 2 год. Згідно Акту № 1 прийому-передачі правничих послуг і квитанції № 2/1-26 судом установлено, що [PERSON] сплатила адвокату за отримані послуги 3328,00 грн. Такі витрати, на переконання суду є об`єктивними та відповідають отриманим позивачем послуг, а тому в зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, підстав для зменшення розміру витрати на правову допомогу немає, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved