Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовною заявою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення неправомірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 23.10.2024 року [PERSON] звернулася із заявою № 2989 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб на 5 осіб (у тому числі чоловік [PERSON] ). Рішенням управління від 24.10.2024 року відповідачу було призначено допомогу з 01.10.2024 р. на п`ятьох осіб в розмірі 13000 грн. щомісячно. У зв`язку з тим, що чоловік відповідача не був працевлаштований, тому у відповідності до п.13 Порядку № 332 він втратив право на допомогу з 01.02.2025 року. З 01.02.2025 автоматично на центральному рівні здійснено перерахунок розміру допомоги відповідачу на чотирьох осіб у розмірі 11000 грн. щомісячно. В ході верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019 № 324-ІХ, Міністерством фінансів України було виявлено, що відповідач та її діти перетнули кордон і виїхали з території України 16.12.2024 року. Дану обставину було підтверджено листом який надійшов від Державної прикордонної служби України від 08.04.2025 за вих. №19/29002-25, відповідно до якого встановлено, що відповідач, її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] перетнули державний кордон та виїхали з України 16.12.2024 року. Отже, з 01.02.2025 відповідач не мала права на отримання допомоги ВПО, оскільки перебувала за кордоном разом з чоловіком та дітьми, та неправомірно отримувала допомогу в період з 01.02.2025 по 31.03.2025 в розмірі 22000 грн. Виплату допомоги на проживання ВПО припинено за результатами проведеної верифікації з 01.02.2025 року. 21.04.2025 року за вих. № 8/13-370 на адресу відповідача через відділення поштового зв`язку рекомендованим листом було направлено повідомлення про наявність та необхідність повернення надміру виплачених коштів за призначеною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам. На теперішній час, сума надміру виплачених коштів, яка підлягає повернення відповідачем у розмірі 22000 грн. на рахунок управління не надходила. Ухвалою судді від 02.12.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечення суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 23 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою № 2989 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщених осіб на осіб (у тому числі чоловік [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] ). Рішенням управління від 24.10.2024 відповідачу було призначено допомогу з 01.10.2024 р. на п`ятьох осіб в розмірі 13000 грн. щомісячно. У зв`язку з тим, що чоловік відповідача не був працевлаштований, тому у відповідності до п.13 Порядку № 332 він втратив право на допомогу з 01.02.2025. З 01.02.2025 автоматично на центральному рівні здійснено перерахунок розміру допомоги відповідачу на чотирьох осіб у розмірі 11000 грн. щомісячно. За інформацією Державної прикордонної служби України № 19/29002-25 від 08 квітня 2025 року, встановлено, що відповідач, її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] перетнули кордон та виїхали з України 16.12.2024 року. Станом на 11 квітня 2025 року розмір переплати відповідачу за період з 01 лютого 2025 року по 31 березня 2025 року становить 22 000 грн. 24.04.2025 за вих. № 8/13-370 на адресу відповідача через відділення поштового зв`язку рекомендованим листом було направлено повідомлення про наявність та необхідність повернення надміру виплачених коштів за призначеною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з ч.1, 4 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього закону. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього закону, на момент їх виникнення. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»). Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок). Відповідно до п.3 Порядку допомога призначається на шість місяців на сім`ю яка вперше звертається за призначенням допомоги та виплачується щомісяця одному із членів сім`ї у такому розмірі: -Для осіб з інвалідністю та дітей 3000 грн.; -Для інших осіб 2000 грн.; Згідно з п.6 Порядку, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Відповідно до п.29 Порядку, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої(виплаченої)допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Оскільки відповідач, як отримувач допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, виїхала за межі України, не повідомила позивача про зміну місця проживання, позивач здійснив надмірне нарахування та виплату відповідачу суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у період з 01 лютого 2025 року до 31 березня 2025 року в розмірі 22 000 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не повернула надміру виплачені їй кошти у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, наявні підстави для стягнення суми надміру виплачених коштів, а отже, позов належить задовольнити. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved