Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 20 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківського області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вже тривалий час відносини між нею та відповідачем поступово руйнувалися, приблизно з 2023 року. На ґрунті цих обставин між ними втрачені взаємні почуття любові та поваги, тому шлюб фактично розпався. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить законним інтересам та правам позивача. Ухвалою суду від 13.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча на його адресу надсилалися копії матеріалів справи із зазначенням дати та місця розгляду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 20 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківського області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Майнових спорів між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача сплачений нею за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved