Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача Болтай А.М. звернулася до Дніпровського районного суду м. Дніпрозержинська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпрозержинська від 12 травня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості,передано за підсудністю на розгляд до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №7246891, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до договору позичальник надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день, шляхом їх перерахування на картку позичальника. Згодом, 10.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту, згідно умов якої позичальник надав відповідачу додаткові грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника. 31.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-22/24, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором на дату відступлення права вимоги склала 24067,50 грн. Оскільки відповідач на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №7246891 від 07.11.2023 року у розмірі 24067, 50 грн., та понесенні судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №7246891. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С6834. За умовами даного договору товариство надало клієнту споживчий кредит у розмірі 8000,00 грн., строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Підписавши вказаний договір відповідач погодився з усіма його умовами. Крім того, 07.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді, було узгоджено графік платежів, що підтверджується підписом відповідача відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С6834. 10.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №7246891, згідно умов якої позичальник надав відповідачу додаткові грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника. Згідно п. 1.1 Додаткової угоди, сума кредиту (загальний розмір) складає 9000,00 грн. Додаткова угода підписана електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А5965. Крім того, 10.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді, було узгоджено графік платежів, що підтверджується підписом відповідача відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А5965. На підтвердження перерахування коштів [PERSON] позивачем долучено копію листів ТОВ «Пейтек Україна» від 14.08.2024 року, з яких вбачається, що 07.11.2023 року було перераховано суму 8000,00 грн., а 10.11.2023 року було перераховано 1000,00 грн. маска картки [NUMBER] від ТОВ «Авентус Україна». 31.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-22/24, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Згідно платіжної інструкції №9717 від 01.08.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024 року. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7246891 від 07.11.2023 року в сумі 24067,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9000,00 грн., заборгованість по відсотках у розмірі 15067,50 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №7246891 від 07.11.2023 року, [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.07.2024 року становить 24067,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9000,00 грн., заборгованість по відсотках у розмірі 15067,50 грн. Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з умовами Договору про надання споживчого кредиту №7246891 від 07.11.2023 року [PERSON] надав згоду на отримання кредиту, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №7246891 від 07.11.2023 року свої зобов`язання не виконував, кредит не сплачував. Доказів щодо відсутності заборгованості, та які б спростовували розрахунок заборгованості за кредитним договором не надав. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №7246891 від 07.11.2023 року станом на 30.07.2024 року у розмірі 24067,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9000,00 грн., заборгованість по відсотках у розмірі 15067,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved