Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.02.2025-100003092. Відповідно до умов договору позичальнику було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. строком на 168 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами кредитного договору. 13.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 3000,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 13000,00 грн. 24.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 17000,00 грн. 15.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 20500,00 грн. 21.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 22000,00 грн. 19.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 24900,00 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, в свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим його заборгованість складає 34653,68 грн. Тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином, не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 28.02.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 28.02.2025-100003092 (а.с.20-27). Відповідно до умов кредитного договору № 28.02.2025-100003092 від 28.02.2025 року позичальнику надається Кредит на наступних умовах: сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит 168 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 14.08.2025 року, процентна ставка фіксована у розмірі 1% за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Пунктом 3.1.Договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 3.2.Договору передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пунктом 4.1.Договору передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-50ХХ-ХХХХ-7343. Пунктом 4.3.Договору передбачено, що днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту- день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечить чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до умов кредитного договору № 28.02.2025-100003092 від 28.02.2025 року позичальнику надано кредитні кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується квитанцією про зарахування № 666836971 від 28.02.2025 року (а.с.56). 13.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 3000,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 13000,00 грн. (а.с.29-33). Відповідно до умов вказаного додаткового договору позичальнику надано кредитні кошти в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про зарахування № 710515179 від 13.04.2025 року (а.с.56). 24.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 4000,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 17000,00 грн.(а.с.33-37). Відповідно до умов вказаного додаткового договору позичальнику надано кредитні кошти в сумі 4000 грн., що підтверджується квитанцією про зарахування № 721363046 від 24.04.2025 року (а.с.57). 15.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 3500,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 20500,00 грн.(а.с.37-41). Відповідно до умов вказаного додаткового договору позичальнику надано кредитні кошти в сумі 3500 грн., що підтверджується квитанцією про зарахування № 742012450 від 15.05.2025 року (а.с.55). 21.05.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 1500,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 22000,00 грн.(а.с.41-45) Відповідно до умов вказаного додаткового договору позичальнику надано кредитні кошти в сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією про зарахування № 747909792 від 21.05.2025 року (а.с.55). 19.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, відповідно до умов якого позичальнику збільшено суму кредиту на 2900,00 грн., у зв`язку з чим сума кредиту з дати укладення додаткового договору становить 24900,00 грн.(а.с.45-48). Відповідно до умов вказаного додаткового договору 19.06.2025 року позичальнику надано кредитні кошти в сумі 2900 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-1911 від 19.11.2025 року (а.с.13). 04.01.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-02, відповідно до умов якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» приймає на себе зобов`язання надавати ТОВ «Споживчий центр» послуги з переказу коштів без відкриття рахунку (а.с.49-53). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язується сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 34653,68 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 19996,60 грн., процентів в розмірі 4199,08 грн., неустойки в розмірі 10458,00 грн., що знаходить своє підтвердження довідкою- розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 28.02.2025-100003092 від 28.02.2025 року (а.с.16). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Закон України «Про електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом Згідно п.10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та додаткових договорів, Заявки на отримання кредитних коштів, підтверджено укладення кредитного договору та додаткових договорів та отримано на свій рахунок кредитні кошти, а отже акцептовано умови кредитного договору (оферти) та додаткових договорів. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом -одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №732/670/19. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд, відповідно до статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. При цьому суд бере до уваги платіжну інструкцію № СЦ00055319 від 20 листопада 2025 року про сплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved