Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 16.10.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1820. В даний час в них різні погляди на життя, вони втратили почуття любові, причиною чого є постійні непорозуміння та сварки. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до однієї тисячі гривень. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.10.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1820. В даний час в них різні погляди на життя, причиною чого є постійні непорозуміння та сварки. Вони тривалий час спільно не проживають. Сім`я розпалася у зв`язку із різними поглядами на життя, на ведення домашнього господарства, на дозвілля. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу протирічить інтересам позивача, а тому його необхідно розірвати. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження цих обставин суду був наданий договір №188/25 про надання юридичної (правничої) допомоги від 02.09.2025 року укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Поляк і Партнери» в особі Поляк Марії Володимирівни, копію додаткової угоди до вищевказаного договору. Відповідно до звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №720/2372/25 від 12.12.2025 року встановлено, що адвокатом було надано послуги за договором №188/25 про надання юридичної (правничої) допомоги від 02.09.2025 року на загальну суму 4000 гривень. Згідно вищевказаного звіту встановлено, що адвокатським об`єднанням «Поляк і Партнери» згідно вищевказаного договору було надано такі послуги: підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, підготовка та формування додатків, надсилання копії позовної заяви із додатками відповідачу, подання позовної заяви до суду; підготовка та направлення клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу через підсистему «Електронний суд». Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №15/25/12 від 15.12.2025 року встановлено, що [PERSON] було сплачено АО «Поляк і партнери» згідно додаткової угоди до договору №188/25 від 02.09.2025 року 4000 гривень. Верховний суд в постанові від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22 вказав, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі №904/3583/19 вказано, що: «у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналізуючи наданий представником позивача розрахунок витрат, суд приходить до висновку, що він не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, витрачених ним часом. Верховний суд в постанові Касаційного господарського суду Верховного суду у справі №912/354/20 від 03.03.2021 року зазначив, що визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Саме такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Враховуючи те, що відповідач подав клопотання про зменшення суми витрат на оплату правової допомоги, а тому, із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого нею часу, який є надмірним для виконання наданих послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 2000 гривень. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved