Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

25 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду та до закінчення сином навчального закладу, але не довше ніж досягнення ним двадцяти трьох років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 01 серпня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 09 вересня 2011 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після досягнення сином повноліття, відповідач сплачував аліменти на період його навчання, але стягнення аліментів припинилося у зв`язку із закінченням сином навчання. На даний час їхній син є здобувачем вищої освіти другого (магістерського) рівня першого року денної форми навчання, освітньо-професійної програми «Агрономія» зі спеціальності Н1 Агрономія агрономічного факультету Херсонського державного аграрно-економічного університету, денної форми навчання, на контрактній основі. Син проживає у м. Івано-Франківську як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Вона не взмозі самостійно утримувати сина, оскільки офіційно не працевлаштована, але має підробіток. Відповідач працює на Південноукраїнській АЕС, отже, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак такої допомоги не надає. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04 лютого 2026 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у нього є інша сім`я. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Крім того, у нього немає власного житла, разом зі своєю сім`єю він проживає у квартирі, яка належить іншим особам, що також погіршує його матеріальний стан. Його дружина [PERSON] має випадкові заробітки, в зв`язку з чим потребує від нього матеріальної допомоги. Вказує, що [PERSON] працездатна і працює, але це приховує, як і те, що має у своїй власності земельний пай, від якого щорічно отримує великі доходи. Крім того і вона, і їх повнолітній син отримують виплати як внутрішньо переміщені особи. Тому згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки. Дослідивши докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, сторони з 01 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 09 вересня 2011 року було розірвано /а.с. 20/. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. [PERSON] в подальшому було змінено прізвище на « [PERSON] » /а.с. 3, 19/. [PERSON] на користь [PERSON] сплачував аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжував навчання в Херсонському державному аграрно-економічному університеті на денній формі навчання, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, з 12 липня 2022 року до 30 червня 2025 року, тобто до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку /а.с. 16, 17, 18/. Як вбачається з довідки № 05/02-25/796 від 15 жовтня 2025 року [PERSON] є здобувачем вищої освіти другого (магістерського) рівня першого року денної форми навчання, освітньо-професійної програми «Агрономія» зі спеціальності Н1 Агрономія агрономічного факультету Херсонського державного аграрно-економічного університету. Зарахований до ХДАЕУ на 1 курс наказом № 198/ст. від 12 вересня 2025 року за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Термін навчання в університеті з 01 вересня 2025 року по 31 грудня 2026 року на теперішній час у дистанційному режимі /а.с. 11/. Відповідно до довідки № 1588/02-23/21 від 11 листопада 2025 року, виданої Херсонським державним аграрно-економічним університетом, [PERSON] не проживає в гуртожитку університету /а.с. 12/. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/, однак, на даний час проживає у м. Івано-Франківську як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] /а.с 10/. Згідно з довідками про доходи №1530/02-23/22 та № 1529/02-223/22 від 31 жовтня 2025 року, у [PERSON] відсутні доходи /а.с. 14, 15/. Позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням повнолітній син сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Вона самостійно позбавлена можливості утримувати сина. Стягнення аліментів на утримання дочки/сина, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Положення Сімейного Кодексу України виходять з принципу рівності прав та обов`язків батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким проживає дитина. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. ч.1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що [PERSON] дійсно не має змоги повноцінно працювати, оскільки є студентом денної форми навчання. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач працює на Південноукраїнській АЕС. Відповідачем долучено до позовної заяви копію свідоцтва про шлюб /а.с. 33/, копію свідоцтва про народження /а.с. 34/, з яких вбачається, що останній з 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також долучено довідку про склад сім`ї та реєстрацію /а.с. 35/ та витяг з реєстру територіальної громади /а.с. 36/. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує також те, що відповідач працює, що ним не спростовано, отримує заробітну плату, розмір якої сторонами не надано, ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син [PERSON] . Обставин, передбачених Законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина немає. Посилання відповідача на те, що син має виплати як внутрішньо переміщена особа, суд вважає таким, що не заслуговують на увагу. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] на період навчання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. При цьому суд зазначає, що стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, як просить стягувати позивач у своїй позовній заяві, стосується стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У даному ж випадку позивачем є повнолітня особа, а не дитина, тому при визначенні розміру аліментів граничні обмеження щодо сум стягнення не застосовуються. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору.

Outcome: partial