Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 17.01.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу між нею та відповідачем відбувалися непорозуміння, в результаті чого вони протягом останніх трьох років взагалі припинили нормальне спільне подружнє життя. Проживають в одному будинку, але в різних кімнатах вже тривалий час. Позивач зазначає, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, ведуть спільне господарство тільки для розвитку та забезпечення їхніх доньок. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає, оскільки у [PERSON] вже декілька років своє особисте життя, а на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на життя ними втрачено почуття любові, розуміння та поваги один до одного. Вказує, що таким чином вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву згідно якої просить розглянути справу у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розірвання шлюбу провести без його участі. Строк на примирення просить не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 17 січня 2002 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.07.2002 року виконкомом Яроцької сільради Ужгородського району та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.05.2015 року виконавчим комітетом Яроцької сільської ради Ужгородського району відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивачки у позовній заяві, які не спростовані відповідачем, протягом тривалого часу між сторонами відбувалися непорозуміння, в результаті чого вони протягом останніх трьох років взагалі припинили нормальне спільне подружнє життя, через різні погляди на сімейне життя, на грунті сімейно-побутових проблем між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сторони фактично припинили спільне подружнє життя Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, та суперечитиме її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав, подавши заяву відповідного змісту. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved