Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Позивач є дочкою померлої. Після смерті матері позивача залишилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . У березні 2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Баландіної Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки пропущено встановлений строк у шість місяців. Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини позивач та її мати проживали разом, позивач сплачує комунальні платежі та провела ремонтні роботи. Крім того, через пригнічений моральний стан, скрутне матеріальне становище, воєнні дії та вади здоров`я, позивач пропустила встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2025 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 20.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому представник КМР просив прийняти законне та обґрунтоване судове рішення. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково звернула увагу, що позивач з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 серпня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 червня 1975 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21 березня 2025 року, [PERSON] 24 лютого 2000 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.27). Згідно з копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 лютого 2015 року, [PERSON] та [PERSON] 03 березня 2007 року уклали шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.23). Відповідно до копії заповіту від 28 січня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А., зареєстровано в реєстрі за №8-138, [PERSON] , [INFO] , заповіла належну їй на праві власності квартиру під номером [ADDRESS] [PERSON] (а.с.13). Роз`ясненням приватного нотаріуса КМНО Баландіної Т.М. від 31 березня 2025 року №70/01-16 зазначено, що в день смерті матері [PERSON] . [PERSON] не були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою. Заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори або до приватного нотаріуса не подали, а отже спадщину не прийняли. Роз`яснено, що [PERSON] має право звернутись до суду за визначенням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста Києва як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні у місті Києві ради та їх виконавчі органи. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №209 встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що через пригнічений моральний стан, скрутне матеріальне становище, воєнні дії та вади здоров`я, позивач пропустила встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи. Також суд враховує обставини, в яких не тільки позивач, але і весь український народ перебувають, починаючи з 24 лютого 2022 року, пов`язані із збройною агресією росії на території України, що в сукупності, за переконанням суду, є поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved