Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (далі ТОВ «Факторинг партнерс», позивач) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договорами № 5719042 від 04.02.2022, №555167401692 від 12.02.2022 та № 3468103385-197312 від 12.02.2022 у розмірі 24903, 80 грн.; понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.; витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан», кредитодавець) та відповідачем укладений договір № 5719042, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредитні кошти та зобов`язалася повернути їх разом із процентами за користування ними. Крім того, 12.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі - ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», кредитодавець) та відповідачем укладено договір №555167401692, укладенням якого сторони домовилися про відкриття [PERSON] кредитної лінії у межах якої кредитотавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 5000, 00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. До того ж, 12.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс»» (далі ТОВ ФК «Інкасо Фінанс», кредитодавець) та [PERSON] укладено договір № 3468103385-197312, відповідно до умов якого кредитодавцем було перераховано позичальнику грошові кошти у розмірі 2500,00 грн; дата видачі кредиту 12.02.2022, дата повернення 26.02.2022, термін користування кредитом 14 діб; плата за користування кредитом нараховується у процентному значені, за фактичну кількість днів, корисування кредитом. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами, виникла заборгованість у загальному розмірі 24903,80 грн., з яких: 17500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6903,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 500,00 грн. - заборгованість за комісіями. ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за договорами № 5719042 від 04.02.2022, №555167401692 від 12.02.2022, та № 3468103385-197312 від 12.02.2022 у загальному розмірі 24903, 80 грн. 16.06.2025 судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток, які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, та адресат відсутній». Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного документу, а саме: ухвали про відкриття провадження у справі та прикріплених до неї файлів, судової повістки про виклик до суду, які були доставленні до його електронного кабінету. Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду відзиву чи заперечень на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5719042, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] фінансовий кредит (сума кредиту/загальний розмір 10 000,00 грн.), строк кредитування: 90 днів з 04.02.2022, пільговий період 30 днів, поточний 60 днів, які остання, зобов`язалася повернути та сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; комісія за надання кредиту: 500, 00 грн.; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1890, 00 грн. [PERSON] користувалася коштами але не вносила платежі, внаслідок чого за вказаним договором утворилася заборгованість на загальну суму 11797,00 грн. 12.02.2022 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 555167401692, відповідно до умов якого, [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої кредитотавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 5000, 00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Датою повернення кредиту є 23.03.2022. Процентна ставка фіксована. За умовами п. 3.10 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту понад заявлений строк кредитування складає: 5000,00 грн. тіло кредиту та 4068,60 грн. проценти за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 555167401692 від 12.02.2022 становить 10424,80 грн. 12.02.2022 між ТОВ ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір № 3468103385-197312, відповідно до умов якого кредитодавцем було перераховано позичальнику грошові кошти у розмірі 2500,00 грн; дата видачі кредиту 12.02.2022, дата повернення 26.02.2022, термін користування кредитом 14 діб; плата за користування кредитом нараховується у процентному значені, за фактичну кількість днів, корисування кредитом. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3468103385-197312 від 12.02.2022 становить 2682,00 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами, виникла заборгованість у загальному розмірі 24903,80 грн., з яких: 17500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6903,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 500,00 грн. - заборгованість за комісіями. 25.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/2024, згідно умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 5719042. У відповідності до копії договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в точу числі до відповідача за договором № 555167401692. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №07/03/23, відповідно до якого права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3468103385-197312 перейшли до ТОВ «Коллект Центр». 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18-02/25, згідно умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором № 3468103385-197312. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача за договорами № 5719042 від 04.02.2022, №555167401692 від 12.02.2022, та № 3468103385-197312 від 12.02.2022. Згідно із розрахунками, наданими ТОВ «Факторинг Партнерс», загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів за вищевказаними догворами становить: 24903,80 грн., з яких: 17500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6903,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 500,00 грн. - заборгованість за комісіями. З матеріалів справи слідує, що відповідач свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтею 205, 207 ЦК України. Відповідно до ч.1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України ,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Враховуючи, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості за договорами, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснювалось адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до витягу з Акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надавалися такі види юридичних послуг позивачу, а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000,00 грн. В позовній заяві представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» просив суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в цій частині, суд виходить з наступних норм та мотивів. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відтак, вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви в сумі 13 000,00 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved