Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 у справі №2/389/1354/25 (ЄУН 389/4060/25) позов ТОВ «Іннова-Нова» задоволено, з [PERSON] стягнуто заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит №7071800225 від 13.02.2025 в сумі 18 176 грн, з яких: 8 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 176 грн заборгованість за процентами, а також судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. Представник позивача адвокат Андрущенко М.В. 12.01.2026 подав суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення в цій справі, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. В судове засідання представник позивача (заявник) не з`явився, однак у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення одночасно просив проводити розгляд цієї заяви без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх необгрунтованістю. Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи №2/389/1354/25 (ЄУН 389/4060/25), суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Суд відзначає, що представником позивача дотримані вимоги ч.1 ст.134, ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки у поданій позовній заяві ним зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач, а також зроблено письмову заяву про подання доказів про розмір витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи. Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду представником позивача подано заяву про стягнення таких витрат разом з доказами. Представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Відповідач у поданій заяві просив зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн, надані належні докази. Водночас, визначаючись з розміром правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує, що в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст.137 ЦПК України). В п.135 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial