Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 21.07.2024 [PERSON] встановила мобільний додаток монобанк - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. "Монобанк" - це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Особливістю проєкту Монобанк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Пройти віддалену ідентифікацію можна за такими документами: ID карта та РНОКПП (за наявності); паспорт у формі книжечки та РНОКПП (за наявності); закордонний паспорт та РНОКПП; посвідки на постійне проживання (для іноземних громадян) та РНОКПП (за наявності). Пройшовши реєстрацію одним із зазначених шляхів та надавши один з пакетів документів, Відповідач підписала Анкету-заяву Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Монобанк" шляхом застосування цифрового власноручного підпису. З позову вбачається, що між сторонами 21.07.2024 укладено Договір на підставі анкети-заяви, підписаної відповідачем. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підписанням цієї Анкети підтвердила отримання примірника Договору у Мобільному додатку monobank, а також підтвердила ознайомлення та згоду з умовами Договору та факт його укладання. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10 000,00 грн. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач стверджує, що відповідач своєчасно не погашала заборгованості за кредитом відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Станом на 29.06.2025 у Відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29.06.2025 направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Позивач стверджує, що відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку із чим кредит 29.07.2025 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості Банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами. Відповідно до ч. 2 ст; 1054 та ч, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач стверджує, що загальний розмір заборгованості відповідача за Договором станом на 03.07.2025 становить 34 398,60 грн, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 28 466,42 грн; заборгованість за пенею 5 932,18 грн. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Монобапк" від 21.07.2024 у розмірі 34 398,60 грн станом на 03.07.2025. Також просить стягнути судові витрати у розмірі 3 028,00 грн (судовий збір). Відповідач в особі свого представника адвоката Поліщука Андрія Юрійовича подала до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнає в повному обсязі. Така позиція мотивована тим, що відповідач стала жертвою шахрайства, яке є предметом відкритого кримінального провадження. Відповідвч стверджує, що зловмисники шахрайським шляхом заволоділи персональними даними до рахунків та електронних кабінетів (ключів) відповідача, унаслідокі чого в останньої було викрадено значну суму коштів, у тому числі з оскаржуваного рахунка. Крім того, відповідач зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості нічим не аргументований. Спірна сума заборгованості визначена самим же Позивачем, та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. На думку відповідача, сама позовна заява не містить первинних даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Відповідач стверджує, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. На думку відповідача, позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, можливого його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та інш.), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. У задоволенні позовних вимог відповідачка просить відмовити у повному обсязі. Не погоджуючись з доводами відзиву на позов, позивач надав суду відповідь на відзив, у якій повторно виклав аргументи, наведені в позовній заяві. Крім того, позивач зазначає, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів. З деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість у розмірі 34 398,60 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у розмірі 10 000,00 грн та суми овердрафту (мінісу по картці), яка становить 24 398,60 грн. Позивач зазначив, що овердрафт виникає, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості. У цьому випадку заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором за відсотками, неустойкою, до погашення заборгованості. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своїй позовній заяві просив розглянути справу без його представника. Відповідач та її представник у судове засідання 12.02.2026 не з`явилися, причини неявки не повідомили. Ураховуючи, що судове засідання 23.12.2025 вже один раз за заявою сторони відповідача було відкладене на 12.02.2026, суд не вбачає підстав для повторного відкладення судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.12.2018 АТ «Універсал Банк» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.19 - інші види грошового посередництва. Позивач АТ «Універсал Банк» має банківську ліцензію. Відповідач 21.07.2024 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в рамках проекту «Monobank», за якою просила Акціонерне товариство «Універсал Банк» відкрити поточний рахунок на її ім`я та встановити кредитний ліміт до 50 000,00 грн. Сторонами узгоджено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що відповідач погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. У анкеті вказано, що відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Підписання анкети-заяви здійснено відповідачем за допомогою цифрового власноручного підпису. Також до позовної заяви додано Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг Монобанк, які підписані відповідачем власним УЕП Згідно із п. 6 Запевнення, Відповідач визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису, та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. До позовної заяви позивач додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, а також додав витяг з Тарифів Чорної картки Мonobank. Указані документи відповідачем не підписані. Крім того, до позову позивач додав паспорт споживчого кредиту Чорної картки Мonobank, у якому зазначено, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його в електронному вигляді до підписання Договору. Відповідно до довідки позивача про наявність рахунку від 03.07.2025, [PERSON] в Акціонерному товаристві "Універсал Банк" відкрито поточний рахунок [NUMBER] , картка [NUMBER] , активна до 10/28, тип рахунку Чорна карта. З виписки про рух коштів по картці від 03.07.2025 (рахунок [NUMBER] ) вбачається, що 21.07.2024 відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн. Відповідач у період з 21.07.2024 до 01.07.2025 користувалася кредитними коштами, періодично погашала кредит. Сума витрат відповідача за цей період склала 37 293,98 грн, сума зарахувань - 2 895,38 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 03.07.2025 заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 28 466,42 грн, заборгованість за пенею 5 932,18 грн. Відповідачка надала суду копії адресованих їй відповідей Звенигородського районного відділу поліції від 17.09.2024, Департаменту кіберполіції від 27.02.2024, Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 05.12.2024, Офісу Генерального прокурора від 11.11.2024, Черкаської обласної прокуратури від 21.11.2024, Національного Банку України від 09.09.2024, копію ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.09.2024. Із вказаних документів вбачається, що [PERSON] зверталася до Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області 14.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Указана заява не була внесена до ЄРДР, у зв`язку із чим [PERSON] оскаржувала до суду бездіяльність органу досудового розслідування. За наслідками розгляду скарги було зобов`язано посадових осіб органу досудового розслідування внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення. Однак, суд зауважує, що зі змісту поданих документів взагалі не прослідковується зв`язок поданих відповідачкою скарг з предметом спору у цій справі. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Отже, суд виснує, що у зв`язку з підписанням сторонами Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, між сторонами 21.07.2024 було укладено кредитний договір в електронній формі, згідно з яким відповідач, як позичальник, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка відповідача. Позивач свої зобов`язання за цим договором виконав, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту на умовах, передбачених договором. Досліджені у справі докази свідчать про те, що відповідач користувалася коштами кредитного ліміту та здійснювала погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, однак допустила заборгованість щодо повернення тіла кредиту в розмірі 28 466,42 грн. Станом на день розгляду справи у суду відсутні докази погашення відповідачем цієї заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач довів факт використання відповідачем кредитних коштів та невиконання нею обов`язку щодо їх повернення позивачу в розмірі 28 466,42 грн. Щодо неустойки за кредитом суд зазначає таке. Згідно з пунктом 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, не підлягає стягненню з відповідача нарахована позивачем неустойка за кредитним договором від 21.07.2024 у розмірі 5 932,18 грн, так як ця неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, який введено з 24.02.2022 та діє до теперішнього часу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за Договором про надання банківських послуг "Монобанк" від 21.07.2024 у розмірі 28 466,42 грн станом на 03.07.2025. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов у цій справі задоволено на 82,75 %, отже судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 028,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 505,67 грн.

Outcome: partial