Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області звернулося Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 02.01.2022 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу, в наслідок чого під час руху транспортного засобу у автомобіля відірвалось колесо та пошкодило транспортний засіб «Hyundai» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР20302734. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Європротоколу Відповідач визнав себе винним, про несправний технічний стан зазначив у Європротоколі та письмових поясненнях наданих Позивачу. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 41 900,00 грн. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки, відповідно до постанови Суду дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з незадовільним технічним станом транспортного засобу, то у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 41900 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2026 р. вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно Полісу № АР/1573294 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з 09.03.2021 по 08.03.2022 включно, застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2015. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , жителю [ADDRESS] . Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 02.01.2022 року о 18:10 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу, в наслідок чого під час руху транспортного засобу у автомобіля відірвалось колесо та пошкодило транспортний засіб «Hyundai», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Таким чином, обидва водія [PERSON] та [PERSON] вказали, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілих немає, шкода заподіяна транспортному засобу «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] . Зазначене вище також підтверджується поясненнями страхувальника щодо події (ОСЦПВ) від 05.01.2022 року. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 04.01.2022 року складено Акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), згідно якого 04.01.2022 року проведено огляд автомобіля «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, яким встановлено пошкодження транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До матеріалів позову також долучено фотокартки автомобіля «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] , з наявними пошкодженнями на автомобілі. Згідно ремонтної калькуляції № 22-0512547 від 04.01.2022 року, загальна вартість ремонту автомобіля «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] , складає 41660,13 грн. Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ (Ез) від 04.01.2022 р. коефіцієнт фізичного зносу (Ез) КТЗ «Hyundai» моделі «Sonata», номерний знак [NUMBER] станом на 02.01.2022 р. складає 0,48. Відповідно до заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 05.01.2022 року, між потерпілим і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 38900,00 грн., розмір франшизи 2600,00 грн. Згідно заяви на виплату від 05.01.2022 р. між потерпілим та страхувальником погоджено розмір відшкодування вартості евакуації транспортного засобу з місця ДТП в сумі 3000,00 грн. Відповідно до страхового акту № 220000512547 від 06.01.2022 р., страхового акту № 220000512547-1 від 28.01.2022 р. та платіжних інструкцій № ЗР008634 від 01.02.2022, № 3Р004336 від 18.01.2022 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 3000 грн. та 38900 грн. 24.04.2024 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на адресу [PERSON] направлено претензію № 14936/ІНС про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 41900 грн. З наведеного вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року № 1909-IX, страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Згідно ч. 1 ст. 89 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року № 1909-IX страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Згідно ч. 5 ст. 97 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року № 1909-IX факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом, сертифікатом. Договір страхування, що укладається шляхом приєднання та в інших передбачених законом випадках, складається з публічної частини договору страхування, якою є загальні умови страхового продукту, та індивідуальної частини договору страхування, якою може бути страховий поліс. Відповідно ч. 6 ст. 89 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року № 1909-IX, Договором страхування визначаються конкретний об`єкт страхування, з яким пов`язані страхові інтереси страхувальника (іншої особи, визначеної у договорі страхування), та страхові ризики, що пов`язані з цим об`єктом страхування та підлягають страхуванню за цим договором страхування. Згідно ч. 3 ст. 102 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року № 1909-IX у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 року №1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки,у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 01.07.2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв станом на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Зазначеним Законом були визначені обов`язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Тобто, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 02.01.2022 року виникла з вини водія транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - [PERSON] , який не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу та особисто вказав зазначене у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та в поясненнях страхувальника, крім того, позивачем здійснено страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується наявними у справі матеріалами, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», завданих збитків в порядку регресу. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору.

Outcome: approved