Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 01.04.2025р. ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 1-6). В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 11.08.2021р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 4193428, відповідно до умов якого товариством було надано відповідачу грошові кошти на загальну суму 5 000 грн., стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 28.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4193428. 10.01.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4193428. Також, 15.10.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77221711, відповідно до умов якого товариством було надано відповідачу грошові кошти на загальну суму 5 000 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. 22.02.2022р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77221711. 10.01.2023р. було укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77221711. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 4193428 та № 77221711. Заборгованість за договорами, а також проценти за користування кредитними коштами відповідачем не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4193428 від 11.08.2021 р., що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26 114,88 грн., з яких: 3 822,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 22 292,88 - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №77221711 від 15.10.2021 р., що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15 214,99 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 10 214,17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 0,82 грн. - нараховані 3% річних. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, станом на день формування позовної заяви, становить 41 329,87 грн., з яких: 8 822,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 32 507,05 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 0,82 грн. - нараховані 3% річних. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами у розмірі 41 329,87 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористався. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.05.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 97). Ухвалою судді Наумової О.С. від 25.11.2025р. витребувано докази по справі від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 106-107). Представник позивача Дарчук Д.В. в заяві від 12.02.2026р. просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 17.07.2025р., 18.09.2025р., 25.11.2025р. та 12.02.2026р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, за адресою зареєстрованого місця проживання. Конверти, якими направлялась судова кореспонденція відповідачем отримано завчасно. Крім того, про розгляд справи судом відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання тричі не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 11.08.2021р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4193428, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону (а.с. 19-23) та підтверджений довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.с. 38). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Також відповідачем підписано анкету-заяву на кредит (а.с. 25). Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000 грн., шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п.1.5.1, 1.5.2, 1.6 даного договору, комісія за надання кредиту становить 0 грн.; проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 24). ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу кошти в сумі 5 000,00 грн. згідно договору № 4193428 від 11.08.2021р., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (а.с. зворот 38). 28.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4193428 (а.с. 50-52). Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №28-12/2021-72 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 15 031,08 грн. (а.с. 61), що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №28-12/2021-72 від 28.12.2021р. (а.с. 53) та платіжним дорученням № 0316880000 від 30.12.2021р., яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу (а.с. зворот 52). Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 10.01.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4193428 (а.с. 63-66). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому станом на дату відступлення права вимоги у нього утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 114,88 грн (а.с. 48). Також, 15.10.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77221711 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого умов якого Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі Позику) в розмірі 5 000,00грн., строк позики 14 днів; дата повернення позики 29.10.2021р.; на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 31). Згідно з пунктом 1 договір позики № 77221711 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка 1,99 %, процентна ставка за понад строкове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, пеня - 2,70% день. Умовами пункту 12 сторони погодили порядок укладання Договору та створення електронних підписів. Кредитний договір договором № 77221711 від 15.10.2021р. був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором wkoU5ytH6m. Пунктом 4 цього договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору 3 передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін на наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Сторонами підписаний додаток № 1 до договору позики, у котрому визначено загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку. Відповідно до п.20 договору позики № 77221711 Реквізити сторін, Позичальником вказано номер карти № [NUMBER] . 22.02.2022р. між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 77221711 (а.с. 55-57). Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від 22.02.2022р. ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 15 214,99 грн. (а.с. 62), що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №22/02/2022 від 22.02.2022р. (а.с. зворот 57) та платіжним дорученням №333740001 від 23.02.2022р., яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу (а.с. 58). Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 10.01.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 77221711 (а.с. 63-66). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому станом на дату відступлення права вимоги у нього утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 214,99 грн. (а.с. 49). Обставини зарахування кредитних коштів за договорами № 4193428 від 11.08.2021р. та № 77221711 від 15.10.2021р. на банківську карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] також підтверджуються і відповіддю АТ «Перший Український Міжнародний Банк», яка отримана в порядку виконання ухвали судді Наумової О.С. від 25.11.2025р. про витребування доказів. 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено право позикодавця в разі прострочення позичальником чергової частини повернення позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1077 ЦК України встановлено, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 11.08.2021р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4193428. 28.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4193428 від 11.08.2021р. 10.01.2023р. було укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 4193428 від 11.08.2021р. Також, 15.10.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 77221711. 22.02.2022р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77221711 від 15.10.2021р. 10.01.2023р. було укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77221711 від 15.10.2021р. Станом на час подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за вказаними договорами відповідачем не виконано. Звернувшись до суду із позовом, ТОВ «Коллект Центр» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договорами № 4193428 від 11.08.2021р., № 77221711 від 15.10.2021р. у розмірі 41 329,87 грн., з яких: 8 822,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 32 507,05 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 0,82 грн. - нараховані 3% річних. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховним Судом у постанові від 07 червня 2023 року по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти за договорами № 4193428 від 11.08.2021р., № 77221711 від 15.10.2021р. в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 4193428 від 11.08.2021р. та договором позики № 77221711 від 15.10.2021р. у розмірі 41 329,87 грн., з яких: 8 822,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 32 507,05 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 0,82 грн. - нараховані 3% річних. Розподіл судових витрат. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги, укладений 02.09.2024р. між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] (а.с. 14-15); Тарифи на послуги ФОП [PERSON] (а.с. 13); заявку ТОВ «Коллект Центр» на надання юридичної допомоги № 35 від 01.02.2025р. на суму 13 000 грн. (а.с. 17); витяг з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025р., в якому вказано, що ТОВ «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] погодили надання наступних правових послуг позивачу на загальну суму 13 000,00 грн., з яких: 1) усна консультація з вивченням документів 4 000 грн. за 2 год. (2 000 грн. за 1 год.); 2) складання позовної заяви на загальну суму 9 000 грн. за 3 год. (3 000 грн. за 1 год.) (а.с. 18). При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені у витязі з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025р., оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 81). На підставі наведеного та

Outcome: approved