Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається на третьому курсі ВП «Дубенський фаховий медичний коледж» ВЗВО «Рівненська медична академія» РОР. Позивач зазначає, що навчання у навчальному закладі тягне за собою значні матеріальні витрати у вигляді оплати за навчання та проживання, проїзду до місця навчання, купівлю навчальних посібників та канцелярського приладдя, одягу, взуття, харчування, лікування тощо. У зв`язку із тим, що [PERSON] , навчається на денній формі навчання, а тому не може працювати та забезпечувати себе, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні матері. Позивач наголошує, що відповідач є працездатною особою, здатною працювати та отримувати регулярний дохід, однак відмовляється добровільно матеріально утримувати дочку. У зв`язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі частки його доходу (заробітку) щомісячно, з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 річного віку. Ухвалою суду від 24.11.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Онищук Т.Н. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2007 року (а.с. 14). 13 квітня 2011 року відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області у цивільній справі №2-621/2011 шлюб розірвано між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12,13). [PERSON] є студенткою ВП «Дубенський фаховий медичний коледж» КЗВО «Рівненська медична академія» РОР, І рівня акредитації, третій курс, денного відділення. Навчання з 01.09.2023 року по 30 червня 2027 рік за контрактною формою навчання (а.с. 23-27). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с. 17). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року №6-186ц14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, викладена правова позиція щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, відповідно до якої правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] досягнула повноліття, але продовжує навчатися, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання (але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років), незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів, але такої допомоги не надає, не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти, оскільки за станом здоров`я та віком є працездатним, суд дійшов висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд також враховує матеріальне становище [PERSON] , яка не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, витрати, придбання продуктів харчування, матеріальне становище відповідача, позивача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно, з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 річного віку. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved