Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення судових витрат. В позовній заяві представник позивача зазначає, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2007 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Примирення між позивачкою та відповідачем не можливе, тому просить суд строк на примирення подружжя не надавати. Тому з цих підстав просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем. В судове засідання позивачка та представник позивачки не з`явились. Однак, від представника позивачки до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі сторони позивача; позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити; строк на примирення представник позивачки просить не надавати; відносно ухвалення заочного рішення не заперечують; судові витрати просить покласти на відповідача. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2007 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 2007, про що складено відповідний актовий запис № 2142. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, шлюб носить формальний характер, позивачка вважає недоцільним надання терміну для примирення; подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення; відповідач в судове засідання не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., рішення прийнято на її користь, тому даний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved