Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 63017,02 гривень, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що: - 19.11.2017 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено угоду №592164140, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 10163,82 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 20.05.2020 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%. - 09.01.2020 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено угоду №402067907, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 20797,35 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.01.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%. 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в т.ч. за договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05-21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в т.ч. за договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] . В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] . Банк виконав належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 63298,72 грн, з них: -за договором №592164140 від 19.11.2017 року у сумі 40186,78 грн з яких: 31774,81 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1,41 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 6709,69грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 1387,48 грн. інфляційні збитки; 313,39 грн. 3% річних. -за договором №402067907 від 09.01.2020 року у сумі 22830,24 грн. з яких: 18917,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2211,20 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1262,89 грн. інфляційні збитки; 438,47 грн. 3% річних. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, відзиву на позов не подавав, про причини неявки суд не повідомив. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.11.2017 сторони уклали угоду №592164140про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком на мовах: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум-готівка», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка 26 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Також 09.01.2020 року сторони уклали кредитний договір №402067907, відповідно до умов якого відповідачу банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 20797,35 грн. на споживчі цілі, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 10.01.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%. 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, т.ч. за договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] , що підтверджується Додатком 1-1 до договору факторингу. 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05-21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, т.ч. за договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] , що підтверджується Додатком 1-1 до договору факторингу. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у т.ч. за кредитним договорами №592164140 від 19.11.2017, №402067907 від 09.01.2020, укладеними між АТ «Альфа Банк» та боржником [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023. Банк виконав належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами: - №592164140 від 19.11.2017 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за договором №592164140 за період з 19.11.2017 року по 04.03.2024 року; - №402067907 від 09.01.2020 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку АТ «Сенс банк» за період з 09.01.2020 по 17.01.2021, Меморіальним ордером №705031 від 10.01.2020 року. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 29.11.2025 року за ним утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 63017,02 грн., з них: -за договором №592164140 від 19.11.2017 року у сумі 40186,78 грн. з яких: 31774,81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,41 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 6709,69грн. заборгованість за пенею та/або штрафами; 1387,48 грн. інфляційні збитки; 313,39 грн. 3% річних. -за договором №402067907 від 09.01.2020 року у сумі 22830,24 грн. з яких: 18917,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2211,20 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1262,89 грн. інфляційні збитки; 438,47 грн 3% річних. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги у межах стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами №592164140 від 19.11.2017 року та №402067907 від 09.01.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для подання даної позовної заяви, позивач звернувся за правовою допомогою до ФОП [PERSON] , з яким укладено відповідний договір про надання правової допомоги №02-09/2024-6 від 02.09.2024року. Дослідивши заявку на надання юридичної допомоги №26 від 01.10.2025 та витяг з акту №10 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, згідно яких на надання усної консультації та вивчення документів витрачено 2 години вартістю 4000 грн., на складання позовної заяви про стягнення боргу витрачено 4 години вартістю 12000 грн., а всього 16000 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог ч.4 ст.137 ЦПК України. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою. На підставі викладеного та

Outcome: approved