Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

1. Стислий виклад позиції заявника. 1.1. 06 лютого 2026 року адвокат Дуднік І.О., яка представляє інтереси [PERSON] , звернулася до суду з указаною заявою, просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] (місце народження: Україна, Запорізька область, Куйбишевський район, с. Новоукраїнка), який помер [INFO] , місце смерті: Україна, Запорізька область, Пологівський район, село Новоукраїнка. 1.2. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та наразі фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . 1.3. Заявник є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 1.4. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті - Україна, Запорізька область, Пологівський район, село Новоукраїнка, але документи про смерть державного зразка заявник оформити не може оскільки не може подати до відповідних органів реєстрації цивільного стану документи, визначені ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 09 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд. 2.2. У судове засідання представник заявника адвокат Дуднік І.О. не з`явилася, у прохальній частині заяви просила розгляд справи проводити без її участі та участі заявника. 2.3. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. Відповідно ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. 3.2. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. 3.3. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. 3.4. За змістом п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 3.5. Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. 3.6. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 3.7. Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. 3.8. У судовій практиці ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey2, 2Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia) Суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 3.9. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 липня 1955 року. 4.2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2026 року, виданого т.зв. «99000008 Територіальним відділом РАЦС Куйбишевського району Управління РАЦС Запорізької області», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Новоукраїнка, Куйбишевський район, Запорізька область. 4.3. Крім указаного свідоцтва про смерть, факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про смерть № С-00029 від 15 січня 2026 року, актом про смерть від 27 січня 2026 року та фотокартками з місця поховання. 5. Оцінка суду 5.1. Зазначене у доданих до заяви документах місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, оскільки с. Новоукраїнка Пологівського району Запорізької області на даний час значиться серед «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. 5.2. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. 5.3. За таких обставин суд вважає, що надані заявником докази підтверджують факт смерті громадянина України [PERSON] ( [INFO] , місце народження: Україна, Запорізька область, Куйбишевський район, с. Новоукраїнка), який помер [INFO] в с. Новоукраїнка, Куйбишевського району, Запорізька область, Україна. 5.4. Водночас оцінка судом вказаних доказів не свідчить про легітимацію чи визнання судом незаконних органів влади, створених окупаційною владою на тимчасово окупованій території України. 5.5. Установлення юридичного факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових справ. 5.6. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved