Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий зміст (виклад) позовних вимог. 28 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал») звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 75 963,59 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 грудня 2018 року між Публічним акціонерним банком «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р51.13069.004633612, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 39 999,00 грн, строком на 30 місяців та зі сплатою відсотків. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у вказаному розмірі. 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. Згідно реєстру боржників від 19 грудня 2023 року, до Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № Р51.13069.004633612. 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. Згідно реєстру боржників № 3 від 22 грудня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № Р51.13069.004633612. Відповідач не виконав умови взятого на себе зобов`язання, не погасив кредит, внаслідок чого станом на 19 грудня 2023 року має заборгованість у розмірі 75 963,59 грн, з яких: 26 856,48 грн заборгованість за тілом кредиту; 17 189,87 грн заборгованість за відсотками; 31 917,24 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи. Заяви по суті справи від сторін не надходили. Аргументи (позиції) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, у якому позов підтримав та просить розглядати справу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місце проживання відповідача, які отримував особисто, що підтверджується відповідною відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Рух справи. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 серпня 2025 року позовну заяву направлено за підсудністю до Валківського районного суду Харківської області. Постановляючи вказану ухвалу суд виходив з того, що місце проживання відповідача, згідно змісту позовної заяви, територіально знаходиться у Валківській територіальній громаді, відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача не перевірялись. 23 вересня 2025 року справа надійшла до Валківського районного суду Харківської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана в провадження судді Логвінова А.О. 23 вересня 2025 року судом надісланий запит до Валківської міської ради щодо отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача. 29 вересня 2025 року судом отримана відповідь щодо отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 07 грудня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р51.13069.004633612, за умовами якого останній отримав кредит на поточні потреби у розмірі 39 999,00 грн, строком на 30 місяців (надалі кредитний договір) (а.с. 5-8). Згідно п.п. 1.3., 1.4. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10 %. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 19,5 %. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору, банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів за кредитним договором. З пункту 1.10. кредитного договору вбачається, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позивальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахункам позичальника із використанням засобів електронного зв`язку, шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в термін та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Кредитний договір містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту, у якій зазначена щомісячна сума погашення кредиту, відсотків та комісії (п.с. 6.1.). Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором Р51.13069.004633612 від 07 грудня 2018 року, розмір заборгованості станом на 19 грудня 2023 року становить 75 863,59 грн, з яких: 26 856,48 грн заборгованість за тілом кредиту; 17 189,87 грн заборгованість за відсотками; 31 917,24 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 24). З розрахунку заборгованості, наданого представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», загальний розмір заборгованості [PERSON] , з урахуванням погашень, становить 40 241,37 грн, з яких: 26 856,48 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 817,52 грн заборгованість за відсотками; 9 567,37 грн заборгованість по комісії (а.с. 114). 19 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с. 33-39). Згідно реєстру боржників від 19 грудня 2023 року, до Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № Р51.13069.004633612 (а.с. 40-42). 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с. 45-49). Згідно реєстру боржників № 3 від 22 грудня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № Р51.13069.004633612 (а.с. 50-52). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором Р51.13069.004633612 від 07 грудня 2018 року, розмір заборгованості станом на 19 грудня 2023 року становить 75 863,59 грн, з яких: 26 856,48 грн заборгованість за тілом кредиту; 17 189,87 грн заборгованість за відсотками; 31 917,24 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 24). З розрахунку заборгованості, наданого представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», загальний розмір заборгованості [PERSON] , з урахуванням погашень, становить 40 241,37 грн, з яких: 26 856,48 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 817,52 грн заборгованість за відсотками; 9 567,37 грн заборгованість по комісії (а.с. 114). Судовим розглядом встановлено, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Однак, суд не погоджуються із сумою заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного. Окрім тіла кредиту, відсотків позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту, що по суті, з урахуванням змісту кредитного договору, є комісією. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2 та 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. Отже, вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 31 917,24 грн задоволенню не підлягають. З розрахунку заборгованості (а.с. 114) вбачається, що відповідачем сплачена комісія на загальну суму 18 567,14 грн. Оскільки суд дійшов висновку, що умови кредитного договору щодо оплати комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, сплачена відповідачем сума комісії підлягає зарахуванню в оплату тіла кредиту. Так, згідно розрахунку заборгованості, відповідачем щомісячно вносилась оплата за кредитом, останній раз у період з 08 лютого 2020 року по 07 березня 2020 року, у якому були погашенні практично усі чергові платежі. У період з 08 листопада 2019 року по 07 грудня 2019 року в оплату тіла кредиту зараховано 908,66 грн, залишок заборгованості склав 188,67 грн. При цьому, до цього періоду була наявна переплата за тілом кредиту, яка становить 143,53 грн, отже залишок у вказаний період складає 45,14 грн (188,67 143,53), погашення якого суд здійснює за рахунок сплаченої комісії (18 567,14 грн 45,14 = 18 522,00 грн). У подальшому тіло кредиту погашалось з переплатою, яка становить 25,38 грн (18 522 + 25,38 = 18 547,38). Як вже зазначалось, останній платіж за комісією був сплачений відповідачем у період з 08 лютого 2020 року по 07 березня 2020 року, за який тіло кредиту було погашено, відповідно сплачена сума комісії зараховується судом в оплату наступних платежів за тілом кредиту, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Так, 18 547,38 1 319,90 1 395,30 1 444,74 1 520,69 1 573,72 1 639,71 1 716,37 1775,14 1 852,16 1 914,94 1 986,20 = 408,51. Отже, загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 8 294,34 грн (2 073,03 + 2 133,42 + 2 211,16 + 2 2 285,24 408,51). Щодо розміру відсотків за кредитним договором, суд зазначає наступне. Кредитний договір передбачає сплату відсотків, розмір яких був погоджений сторонами договору у таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Відомостей, що розмір відсотків змінювався матеріали справи не містять. Так само, кредитний договір не містить умов щодо того, що визначена процентна ставка нараховуються на суму залишку тіла кредиту, тому розрахунок заборгованості за відсотками здійснюється відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Як вже зазначалось, останній платіж за комісією був сплачений відповідачем у період з 08 лютого 2020 року по 07 березня 2020 року, за який маються відомості щодо погашення відсотків, отже відсотки розраховуються, починаючи з 07 березня 2020 року, та їх розмір, з урахуванням погашення та залишку, становить 3 817,52 грн. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права грошової вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до боржника [PERSON] за кредитним договором № Р51.13069.004633612 від 07 грудня 2018 року. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12 111,86 грн, з яких: 8 294,34 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 817,52 грн заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» сплачено 3 028,00 грн судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 14196 від 17 липня 2025 (а.с. 1). Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 482,79 грн (12 111,86 / 75 963,59 х 3 028 = 482,79). Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22). У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Сторона спору у договорі зі своїм адвокатом може визначати будь-яку ціну адвокатських послуг. Проте, суд, за результатами розгляду справи, здійснюючи розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний враховувати критерії, визначені законом. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 рокуу справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19),від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження№ 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі№ 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 рокуу справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн до матеріалів справи в тому числі надано копії: договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Курс» (а.с. 54-57); додаткова угода № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01 липня 2024 року (а.с. 58); акт № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24 липня 2025 року, згідно якого адвокатським об`єднанням надано правничу допомогу щодо боржника [PERSON] (а.с. 61); платіжна інструкція № 1496 від 24 липня 2025 року про оплату правничої допомоги (а.с. 63). Відповідач будь-яких клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу або незгоди з розміром таких витрат не надала. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 116,02 грн (12 111,86 / 75 963,59 х 7 000 = 1 116,02). На підставі викладеного,

Outcome: partial