Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача В вересні 2025 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Данищук В.В., звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [INFO] про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 29.09.2011 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , який 27.05.2016 року було розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько матеріально забезпечує сина, цікавиться його життям, успіхами в школі, станом здоров`я і приймає участь у житті дитини. Мати [PERSON] [PERSON] участі в утриманні сина не приймає. Зазначає, що 10.10.2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказує, що до шлюбу [PERSON] була одружена із [PERSON] , який помер [INFO] . За час перебування в шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що на даний час позивач разом із [PERSON] утримують та виховують трьох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони проживають однією сім`єю. Його дружина [PERSON] не працює , а тому не має змоги матеріально забезпечувати потреби сім`ї. Крім того, вказує, що на сьогоднішній день [PERSON] перебуває на військовій службі в [INFO] з 17.02.2025 року, та для демобілізації його з лав ЗСУ України на підставі із.г) п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються із військової служби під час дії воєнного стану у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, необхідно надати рішення суду про встановлення факту утримання [PERSON] трьох неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду з позовом. 06.10.2025 від представника [INFO] - Панкратова Р.П. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити за безпідставністю. Посилається на те, що вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, у випадку прямо передбаченому законом, лише за сукупності наступних обставин : такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавти матеріальну допомогу, згідно до ст.268 СК України. В даному випадку малолітні діти [PERSON] , не можуть вважатися утриманцями позивача, адже це прямо суперечить приписам ст..268 СК України, так як вони мають свою рідну матір, яка і зобов`язана їх утримувати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.09.2025, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с.23) Представник третьої особи [INFO] [PERSON] , 06.10.2025 скерував до суду відзив на позовну заяву. (а.с.27-28) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.43). Позиція учасників провадження в судовому засіданні Позивач [PERSON] в судовому засіданні 04.02.2026 суду надав пояснення на підтримку позовних вимог. Пояснив, що 10.10.2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] та проживають разом з його сином [PERSON] та дітьми дружини: донькою [PERSON] і сином [PERSON] однією сім`єю. Вказує, що його дружина та троє неповнолітніх дітей перебувають на його повному утриманні. Мати сина [PERSON] [PERSON] жодної допомоги дитині не надає, однак спілкується з ним постійно. Встановлення факту самостійного утримання трьох неповнолітніх дітей йому потрібно для увільнення з лав ЗСУ України. Так, зараз він є військовослужбовцем , служить в [INFO] , може бути відправлений в зону бойових дій в будь-який момент. Матір [PERSON] [PERSON] проводить час та спілкується з сином, однак саме він повністю утримує та забезпечує потреби сина. Дружина [PERSON] виховує дітей, займається їх навчанням в той час коли він перебуває на роботі, він всіх забезпечує матеріально. Просив позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач із відповідачкою [PERSON] домовилися, що їх спільний син [PERSON] буде проживати з батьком, поки вона перебуватиме в декретній відпустці. Позивач утримує трьох неповнолітніх дітей, працює, перебуває в [INFO] на службі, є військовослужбовцем, може бути відправлений в зону бойових дій в будь-який момент. [PERSON] звертався щоб його звільнили із служби, у зв`язку із утриманням трьох дітей, однак йому було відмовлено, а тому є необхідність звернення до суду за встановленням такого факту. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю дітей [PERSON] та [PERSON] , батько яких помер у 2022 р. В 2023 вона уклала шлюб із позивачем та з того часу всі разом з дітьми проживають та зареєстровані в [ADDRESS] . З ним також проживає і син чоловіка [PERSON] . Позивач опікується всіма дітьми, всі витрати оплачує. Вона займається вихованням, навчанням дітей , а також домашнім господарством. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) в судовому засіданні пояснила, що перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, яка народилася в 2024 р.. А тому син [PERSON] більшість часу перебуває в батька. Позивач несе витрати по утриманню сина. Зазначила, що з сином вона спілкується постійно та виховує його, він часто приходить, його особисті речі є і в неї в житлі, а також і в батька. Діана займається домашнім господарством, готує, а батько утримує сина. З [PERSON] вони домовилися, що син буде проживати з ним, оскільки це йому потрібно для відстрочки. В судовому засіданні була заслухана думка неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в присутності класного керівника Кіцманської ЗЗСО [PERSON] , які повідомили, що постійно проживають з [PERSON] та [PERSON] , позивач купує все необхідне, повністю їх забезпечує, діти всім задоволені. [PERSON] щоденно спілкується із матір`ю. Свідок [PERSON] сусідка, в судовому засіданні пояснила, що сім`я [PERSON] складається з нього , дружини [PERSON] та трьох дітей. З ними ще проживає дідусь батько позивача. Свідок [PERSON] кум, сусід, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 2023 року, спільних дітей у них не має, разом виховують сина [PERSON] та двох дітей дружини. [PERSON] перебуває на роботі, дома залишаються [PERSON] і дідусь, діти, всіх утримує [PERSON] . Заслухавши вступні промови сторін, показання свідків, думку дітей та дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7); Позивач [PERSON] та його син [PERSON] , 22.12.2012 зареєстровані в [ADDRESS] з 09.10.2023.(а.с.6,8) ; Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] №10.10.2023р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.10.2023р.(а.с.9); Відповідно до копії свідоцтва про смерть серіїх [NUMBER] помер [INFO] [PERSON] , який є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с.11); Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12); А згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14); Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 29.01.2024 зареєстровані в [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] зареєстрована за тією ж адресою. (а.с.13,15) Згідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 07.04.2025 за адресою: [ADDRESS] сім`я проживає в 4-х кімнатному житловому будинку зі зручностями. Заявник зареєстрований та проживає за вказаною адресою разом із своєю сімєю: дружиною [PERSON] , 1991 р.н., сином [PERSON] , 2012р.н., падчеркою [PERSON] , 2012 р.н., пасинком [PERSON] , 2021 р.н.. [PERSON] на даний час ніде не працює, всі троє дітей і дружина знаходяться на утриманні заявника [PERSON] , які проживають разом.(а.с.16); З Довідки [INFO] №52/1 від 09.04.2025 вбачається, що старший лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі в [INFO] з 17.02.2025 по т.ч.(а.с.17) Згідно інформації Кіцманського ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області від 05.11.2025 року №35148, відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. [PERSON] , [INFO] (а.с.34) Між сторонами виник спір з приводу встановлення факту утримання трьох дітей і встановлення даного факту позивачеві необхідно для звільнення з військової служби. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. За частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1-4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання, утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання, утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Схожі висновки містяться в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2024 року у справі № 468/1025/23, від 27 березня 2025 року у справі №353/886/24 та інших. Доведення факту одноосібного виховання й утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, та стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання й утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22. Отже, для підтвердження факту самостійного виховання дітей обов`язковим елементом є наявність виключних (непереборних / виняткових / неординарними / особливих) обставин у конкретних життєвих ситуаціях (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; через вади здоров`я; батько або матір зникли, визнані судом безвісно відсутніми; позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо). Наведені вище виключні обставини у даній справі відсутні, а саме по собі проживання матері окремо від дитини, тимчасове проживання дитини з батьком, не свідчить про самостійне утримання та виховання, а також не звільняє матір від її обов`язку виховувати та утримувати дітей. Також суд звертає увагу, що свідоме ухилення одного з батьків від участі в утриманні дитини може бути підтверджене лише рішенням суду у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав. Тобто, захист порушених прав у зв`язку самоусуненням від виконання батьківських обов`язків має розглядатись в іншому порядку шляхом пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав, а не позову про встановлення факту самостійного утримання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Дійсно, Порядком організації та ведення військового обліку, затвердженим постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2023 року, передбачено, що рішення суду про встановлення факту самостійного утримання трьох неповнолітніх дітей, віком до 18 років, є підставою для звільнення з військової служби, проте це не скасовує обов`язку суду перевірити наявність юридичних підстав для встановлення такого факту. Суд наголошує, що встановлення факту самостійного утримання можливе лише у випадках, коли: інший з батьків юридично усунений від виконання обов`язків (смерть, позбавлення прав, недієздатність, тощо). Враховуючи те, що зазначені в позові [PERSON] обставини не підтверджують факт перебування на утриманні позивача трьох дітей, а проживання матері [PERSON] окремо від сина [PERSON] , не впливає на обсяг її прав і не звільняє її від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Крім того, мати дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми, а також з чоловіком [PERSON] , бере участь в догляді та вихованні дітей, в той час коли позивач являється військовослужбовцем. Мати неповнолітнього [PERSON] [PERSON] повідомила, що син тимчасово проживає із батьком, оскільки йому необхідна відстрочка від мобілізації. Відповідно до вимог ст.81ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, судом встановлено, що заявником не виконано обов`язок з доведення належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог про встановлення факту виховання та утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні позивача трьох дітей, спільного сина з відповідачкою [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та дітей від першого шлюбу [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, понесені судові витрати слід залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed