Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтовує тим, що з 21 жовтня 2011 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відсутність між сторонами взаєморозуміння, поваги, підтримки та довіри зруйнувало між ними подружнє життя. Сторони є людьми з різними характерами, темпераментами, цінностями, поглядами на життя в тому числі на сімейне, щодо ведення спільних справ, господарства та виховання дітей, спільних інтересів у них більше немає. Вказує, що примирення між стороними неможливе. Подальше їхнє спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох, оскільки вони живуть кожен своїм життям та не бажають підтримувати будь-яких зв`язків. Зазначає, що вжиття заходів до примирення буде суперечити моральним засадам суспільства, оскільки буде спрямоване на примушування сторін до перебування у шлюбі, якого фактично не існує. Ураховуючи вищенаведене просить суд шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 жовтня 2011 року Луківською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 7 розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 09 лютого 2026 року представник позивача на електронну адресу суду надіслав заяву в якій просив судове засідання проводити у його та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, будь-яких заяв/клопотань до суду не подавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 14 січня 2026 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання розгляд справи відкладено. Судом неодноразово та завчасно судова повістка направлялась відповідачу на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця проживання відповідача, проте конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18) Поруч з цим, судом розміщувалося на офіційному вебсайті судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 16 год 00 хв 09 лютого 2026 року. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначені судові засідання з викликом сторін, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, причини неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 21 жовтня 2011 року Луківською сільською радою Рожищенського району Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 7. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади Рожищенської територіальної громада № 2025/018132677 від 03 грудня 2025 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. З обгрунтувань позову судом встановлено, що відсутність між сторонами взаєморозуміння, поваги, підтримки та довіри зуйнувало їхнє подружнє життя. Сторони є людьми з різними характерами, темпераментами, цінностями, поглядами на життя в тому числі на сімейне, щодо ведення спільних справ, господарства та виховання дітей, спільних інтересів у подружжя більше немає. Примирення між стороними неможливе, подальше їхнє спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох, оскільки вони живуть кожен своїм життям та не бажають підтримувати будь-яких зв`язків. Беручи до уваги обгрунтування позову, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає, що позов [PERSON] поданий в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Щодо розподілусудових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, який необхідно стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved