Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

09 грудня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 73636699 у розмірі 12209,25 гривень, що складається зі: - заборгованості за основною сумою боргу - 3590,96 гривень; - сума заборгованості за пенею - 8618,29 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача та, у випадку неявки в судове засідання відповідача, - ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні рішення та дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 12 лютого 2026 року (а.с. 57-58). Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачеві протягом 20 днів з дня отримання ухвали надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема факту видачі кредиту відповідачу (виписки за банківськими рахунками, меморіальні ордера, платіжні доручення тощо) за кредитним договором № 73636699. Копії доказів заздалегідь направити відповідачу, а докази направлення - надати суду. 30 січня 2026 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про часткове визнання позовних вимог (а.с. 65). Справу розглянуто 12.02.2026 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позиція позивача (а.с. 3-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 73636699 (кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у сумі 12209,25 грн, з яких: - 3590,96 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8618,29 грн - сума заборгованості за пенею. Позивач зазначав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних нарахувань штрафних санкцій. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю 131-2 Конституції України, статті 15, 16, 20, 205, 207, 512, 514, 516, 525-526, 530, 599, 610-612, 625-626, 628, 638-639, 1082 ЦК України, статті 19, 58,60, 133, 175, 274 ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року), у справі № 732/670/19 (постанова від 09 вересня 2020 року), у справі № 404/502/18 (постанова від 23 березня 2020 року), у справі № 127/33824/19 (постанова від 07 жовтня 2020 року). Позиція відповідача (а.с. 65) Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково (заборгованість за тілом та відсотками). У письмовій заяві зазначив, що не погоджується зі сумою заборгованості за пенею, оскільки нарахування пені під час військового стану заборонено. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (за договором - кредитодавець) та відповідачем [PERSON] (за договором - позичальник) було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73636699 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 5.6, р. 12 кредитного договору (а.с. 6-12). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит») на погоджений умовами договору строк (надалі -«строк кредиту») шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.1.1 кредитного договору). Вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов договору, - надання коштів у кредит (п. 2.1.2 кредитного договору). У п. 2.2 кредитного договору зазначено параметри та умови кредиту, а саме: сума кредиту 4500,00 грн (п. 2.2.1); строк кредитування/строк договору - 15 днів (2.2.2); процентна ставка/день - 0,333 % (фіксована) (п. 2.2.3); комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 450,00 грн) (п. 2.2.4). Дата надання кредиту - 22.12.2024; дата повернення кредиту (останній день) - 05.01.2025; денна процентна ставка - 0,999 %; проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 4,00 %; пеня в день - 4,00 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3719,23 %; орієнтовна загальна вартість кредиту - 5174,78 грн. Згідно з п. 2.3 кредитного договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного пп. 2.2.2 п. 2.2. договору, та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку (визначеного пп. 2.2.2 п. 2.2 договору) або суми кредиту (визначеної пп. 2.2.1 п. 2.2 договору), розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до договору... Для отримання кредиту, позичальник має бути зареєстрований в ІКС (інформаційно-комунікаційна система), для чого він проходить процедуру реєстрації на сайті (п. 3.1 кредитного договору). Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 5.6 кредитного договору договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписанням сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Згідно з п. 6.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи зі строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. Згідно з п. 6.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого кредиту, оплатити проценти в строк, визначений договором та комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом…. Кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором (п. 9.2.6). У р. 12 кредитного договору зазначені такі відомості щодо позичальника: [PERSON] ; [INFO] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; відомості про паспортні дані; адреса: [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER] ; e-mail: [INFO] ; картка: [NUMBER] та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 87180. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до кредитного договору № 73636699 (з комісією за надання кредиту) від 22.12.2024, передбачено та зазначено такі умови: дата видачі кредиту/дата платежу; кількість днів у розрахунковому періоді; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту; проценти за користування кредитом; реальна річна процентна ставка; загальна вартість кредиту (а.с. 13). У паспорті споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) зазначено основні умови кредитування, які є аналогічними тим, що викладені у кредитному договорі. Дата надання інформації 22.12.2024. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 05.01.2025 (а.с.14-15). 05.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) було укладено додаткову угоду № 13917391 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73636699 (надалі - додаткова угода), яку було підписано електронним підписом позичальника 80768 (а.с. 16). Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони домовилися продовжити строк кредитування на 15 днів та викласти пп. 2.2.2 п. 2.2. договору у новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/строк договору 30 днів». На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена пп. 2.1. п. 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00 %. У зв`язку з цим викласти пп. 2.2.3. п. 2.2. договору у такій редакції: «2.2.3. Процентна ставка /день 1,00 % (фіксована)». Згідно з п. 2 додаткової угоди, у зв`язку зі зміною строку кредитування сторони домовилися також викласти у новій редакції стовбці 2, 3, 6, 7 таблиці п. 2.2 договору, а саме: дата повернення кредиту (останній день) 20.01.2025; денна процентна ставка/день - 1,00 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2817,85 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 5849,78 грн. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до кредитного договору № 73636699 (з комісією за надання кредиту) від 22.12.2024, передбачено та зазначено такі умови (з урахуванням змін внесених додатковою угодою): дата видачі кредиту/дата платежу; кількість днів у розрахунковому періоді; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту; проценти за користування кредитом; реальна річна процентна ставка; загальна вартість кредиту (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 18-20), виконаним первісним кредитором, сума заборгованості відповідача за період з 22.12.2024 по 27.05.2025 (останнім днем нарахування є 23.03.2025) становила 12209,25 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 3590,96 гривень; заборгованість за пенею - 8618,29 грн. Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату за кредитним договором на загальну суму 2618,82 грн, а саме: 05.01.2025 - 224,85 грн, 22.01.2025 - 598,49 грн та 22.01.2025 - 1795,48 грн, які первісний кредитор зарахував у повне погашення процентів та комісії, а також у часткове погашення заборгованості за тілом кредиту (909,05 грн) та пені (360,00 грн). 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (за договором - клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (за договором - фактор) укладено договір факторингу № 27/03/25 (а.с. 34-38) та низку додаткових угод до нього (а.с. 39). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому - передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників - підтверджує факту переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку № 5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному вигляді (додаток № 3). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 27 травня 2025 року за договором факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) прийняло реєстр боржників № 6 кредитора кількістю 5404 шт., після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 40). З копії платіжної інструкції від 30.05.2025 № 724 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти у розмірі 4400367,96 грн як плату за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу від 27.03.2025 № 27/03/25 (а.с. 41). Листом від 19.06.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» уточнило призначення платежу у платіжному дорученні від 30.05.2025 № 724, просило вважати правильним призначення платежу: «плата за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою № 4 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025». Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.05.2025 до договору факторингу від 27 березня 2025 року № 27/03/25 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у загальній сумі 12209,25 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 3590,96 грн; заборгованість за пенею - 8618,29 грн (а.с. 43). Застосовані судом норми права Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронні документи (повідомлення), електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено в електронній формі договір № 73636699 про надання коштів у кредит, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 4500,00 грн. Факт укладення кредитного договору та факт отримання кредиту відповідач не заперечував. Згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками такий договір прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом тощо). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. З розрахунків заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у повному обсязі кредит не повернув. Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом з позивачем чи з первісним кредитором матеріали справи не містять. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернув. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, який відповідачем не оспорювався. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідача [PERSON] , має законне право вимоги до відповідача, що ґрунтується на договорі. Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за кредитним договором суд висновує таке. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом - 3590,96 грн та пеню - 8618,29 грн. Відповідач визнав суму заборгованості за основним боргом (тілом кредиту). Визнання таких обставин відповідачем не суперечить доказам, наявним у матеріалах справи, та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем. Щодо нарахування пені суд зазначає таке. Верховний Суд у справі № 183/7850/22 (постанова від 31.01.2024) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких: «Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: - на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); - на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Суд уважає, що розрахунок заборгованості не у повній мірі відповідає вимогам закону та уважає, що положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цілком застосовні й до даного спору. У період нарахування відповідачу пені за несвоєчасне виконання ним зобов`язань за кредитним договором введено військовий стан на території України. Отже, суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що відповідач на підставі пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України звільняється від відповідальності перед позивачем, за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту, звільняється від обов`язків сплачувати кредитору інші платежі (штрафи), сплата яких передбачена кредитним договором за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачем зобов`язань за таким договором. Тож сума пені у розмірі 8618,29 грн нарахована первісним кредитором та пред`явлена до стягнення позивачем - неправомірно. Така сума неустойки (пені) підлягала списанню позивачем, а обов`язок відповідача по сплаті неустойки (пені) припиняється без його виконання. Також, суд ураховує, що відповідачем було здійснено часткову оплату погашення заборгованості за кредитом (а.с.18 (на звороті). Сума погашення, здійснена відповідачем, у розмірі 360,00 грн (22.01.2025) первісним кредитором зарахована у рахунок погашення пені, яка, як уважає суд, нарахована була неправомірно. Оскільки зі загальної суми пред`явлених до стягнення вимог за кредитним договором суд уважає підставними та обґрунтованими тільки суму неповернутого кредиту - 3590,96 грн, то суму часткової оплати, яка була віднесена неправомірно у рахунок погашення пені, слід зарахувати у рахунок погашення основної заборгованості за кредитом (тіла кредиту). Після такого зарахування сума заборгованості за кредитним договором буде становити 3230,96 грн (3590,96 (тіло кредиту) - 360,00 (часткове погашення) = 3230,96). Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 3230,96 грн (тіло кредиту). У задоволенні решти позовних вимог на суму 8978,29 грн (12209,25 - 3230,96 = 8978,29) суд відмовляє за безпідставністю. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 3028,00 грн (а.с. 1, 2). З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (26,46 % від ціни позову), суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 801,20 грн (3028,00 х 26,46 % = 801,26).

Outcome: partial