Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

22.01.2026 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 7588519 від 15.02.2024 року у розмірі 39020,80 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі -7000 грн. Позов обґрунтований наступним чином, що 15 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №7588519 про надання споживчого кредиту у сумі -20000,00 грн. Кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, зокрема на умовах фінансового кредиту, встановлених ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та оприлюднених у вільному доступі на відповідному веб-сайті (https://creditplus.ua/). Для підписання договору відповідач зареєструвався на сайті (https://creditplus.ua/), пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані. В подальшому, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора (BN3965). 15.02.2024року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало грошові кошти шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ПЕЙТЕК» в сумі 20000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Згідно умов даного договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 20000,00 грн. Таким чином позивачем були виконані умови договору, але відповідачем свої зобов`язання за договором належним чином не виконано. В подальшому, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, згідно якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39020,80 грн. 20.01.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 39020,80 грн., судові витрати в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Ухвалою суду від 23.01.2026 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду повернулися поштові відправлення з відміткою про відсутність адресата-відповідача. Відповідачем відзив не поданий, причини його не подачі відповідачем суду не повідомлені, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 11 лютого 2026 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №7588519 про надання споживчого кредиту у сумі -20000,00 грн. Кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, зокрема на умовах фінансового кредиту, встановлених ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та оприлюднених у вільному доступі на відповідному веб-сайті (https://creditplus.ua/). Для підписання договору відповідач зареєструвався на сайті (https://creditplus.ua/), пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані. В подальшому, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора (BN3965). 15.02.2024року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало грошові кошти шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ПЕЙТЕК» в сумі 20000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Згідно умов даного договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 20000,00 грн. Таким чином позивачем були виконані умови договору, але відповідачем свої зобов`язання за договором належним чином не виконано. В подальшому, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, згідно якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39020,80 грн. 20.01.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, згідно якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 39020,80 грн., судові витрати в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Позивач не здійснював нарахувань за кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором становить 39020,80 грн., яка складається з наступного: -10720,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; -28300,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 20000,00 грн. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та ч. 3.п. 4.1. кредитного договору №7588519 від 15.02.2024 року - позикодавець має право укладати договори щодо відступлення прав вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без згоди окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Пунктом 9.2. кредитного договору №7588519 від 15.02.2024 року передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін, та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4 Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Укладаючи кредитний договір [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Даний договір, підписаний зі сторони ТОВ «Авентус Україна» електронним підписом, направлений в особистий кабінет [PERSON] для ознайомлення та підписання. Відповідачем договір №7588519 від 15.02.2024 року підписано шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором C4533 15.02.2024 року о 20:30:38 год. В подальшому, відповідно до умов кредитного договору, 23.10.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу №23.10/24-Ф. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №7588519 від 15.02.2024 року, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . В подальшому, 20.01.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №7588519 від 15.02.2024 року, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025, сума заборгованості [PERSON] становить 39020,80 грн., з яких: прострочене тіло кредиту становить 10720,00 грн., прострочені відсотки 28300,80 грн. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за договором №7588519 від 15.02.2024 року, сума заборгованості [PERSON] станом на 22.01.2026 року становить 39020,80 грн., з яких: -прострочене тіло кредиту становить 10720,00 грн., -прострочені відсотки 28300,80 грн. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено додаткову угоду №25770860161 від 11.09.2025 року до договору правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року про надання правової допомоги, укладену між адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ». Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, суд під час винесення рішення не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач при розгляді справи, і які складаються із витрат на правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: - зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає- 7000 грн.; - акт прийому-передачі наданих послуг ( до Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 року №10/09/25-02) від 10.09.2025 року, підписаний адвокатом Соломко О. та директором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопковою М.С., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 7000,00 грн., з яких: складання позовної заяви про стягнення заборгованості - 2 год, на суму 5000,00 грн.; вивчення матеріалів про стягнення заборгованості 2 год на суму 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту про стягнення заборгованості з боржника 1 год. на суму 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №7588519 від 15.02.2024 року боржнику, яким є [PERSON] 1 год. на суму 500,00 грн. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності. Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Верховний Суд розглядаючи справи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу неодноразово звертав увагу, також, на сутність стягнення судом таких судових витрат, зазначаючи, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16). Згідно ч.1,ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» сплатило судовий збір в розмірі 2662,40 грн. наведене підтверджується платіжною інструкцією №35000 від 20.01.2026 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved