Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 1977 року Старововчинецькою сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 23. Вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилається на те, що сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Всі намагання зберегти сім`ю результату на дали, вважає, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просила суд про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомив та не просив справу слуханням відкласти. Відзиву не подавав, а тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутність на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні норми закріплені в ч. 1 ст. 24 СК України. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10 вересня 1977 року у Старововчинецькій сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 23. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». Крім того, встановлено, що від шлюбу неповнолітніх дітей - не мають Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя та вони втратили почуття любові один до одного, через що виникають постійні сварки та непорозуміння. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд встановив, що сім`я розпалась через непорозуміння, які виникли в сім`ї. Як подружжя сторони не проживають. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved