Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 36 795.37 гривень та судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 17.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 74814751 на підставі якого надано кредитні кошти останній. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 14.06.2021 року було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого відступлено право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні права вимоги до боржників вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідача в сумі 10 656.57 гривень: 6950 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3706.57 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5586368, надано останній грошові кошти. 24.11.2023 року було укладено договір факторингу № 24112023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ»» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідачки в сумі 14 386.80 гривень: 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 386.80 грн. - сума заборгованості за відсотками. [PERSON] 15.02.2022 року уклала договір позики № 16283-02/2022 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 08.12.2022 року було укладено договір факторингу № 08122022 та згідно реєстру боржників до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 16283-02/2022 боржник [PERSON] на загальну суму: 11 752.00 гривень, яка складається із суми заборгованості за основною сумою заборгованості 4000 гривень, сума заборгованості за відсотками 7 752 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачкою свої кредитних зобов`язань просять стягнути з неї заборгованість в судовому порядку та суму судового збору. Ухвалою суду від 13.05.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Заочним рішенням від 19.11.2025 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнені. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 36 795.37 гривень та судовий збір в сумі 3 028 гривні 00 копійок. Ухвалою суду від 19.01.2026 року скасовано заочне рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2025 року у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судове засідання призначено на 09.02.2026 року. Сторона відповідача скористалися правом подання відзиву та зазначила, що кредитні договори були укладені за декілька днів до початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України у лютому 2022 року. Погашення кредитів було заплановане на березень 2022 року. У зв`язку з початком війни вона була змушена покинути місце свого проживання, втратила джерело доходу та житло. Вказхала, що її зареєстроване місце проживання м. Соледар Донецької області, яке внаслідок активних бойових дій фактично зруйноване, що є загальновідомим фактом. На даний час вона не маю житла, проживає за кордоном у статусі біженця, не працюю та отримую лише соціальну допомогу. Якби не війна та вимушене переміщення, вона б мала реальну можливість виконати свої зобов`язання за кредитними договорами у встановлений строк. Акцентувала увагу суду, що нарахування процентів та штрафних санкцій у період дії воєнного стану є несправедливим, надмірним та таким, що порушує принципи добросовісності, розумності та справедливості, передбачені ст. 3, 13, 509 Цивільного кодексу України. Звернула увагу суду, що частково визнає тіло кредиту, однак з урахуванням мого фактичного майнового стану не маю можливості погасити його одноразово. Крім того, зазначила, що вимоги про стягнення з неї судового збору необґрунтованими та такими, що не відповідають принципу соціальної справедливості, з огляду на її статус особи, яка постраждала від війни, відсутність доходу та житла. Сторона позивача подали відповідь на відзив в якому наполягали на задоволенні позовних вимог. Вказали, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів. Також слід зазначити, що згідно Кредитного договору , підписаного Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він НЕ СКОРИСТАВСЯ. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка скористалася правом надання відзиву в судове засідання 09.02.2026 року не з`явилася, вважається повідомленою належним чином про день, час та місце судового розгляду. Позивачем до суду було надано відповідь на відзив в якому просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Більш детальну позицію та аргументи відповіді відповідачу надали в письмовій формі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»» та [PERSON] було укладено договір позики № 74814751 на підставі якого надано кредитні кошти останньому у розмірі 6950 гривень, строк кредиту 24 дні, процентна ставка базова (фіксована) 1, 99% за кожен день користування кредитом, процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,7% в день фіксована, дата погашення кредиту 13.02.2022 рік (а.с.8-10). Крім того, 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5586368, надано останній грошові кошти. 24.11.2023 року було укладено договір факторингу № 24112023 на підставі якого останній надано кредит у розмірі 4 000 гривень, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 1.99% (а.с. 22-27). До того ж, 15.02.2022 року [PERSON] уклала договір позики № 16283-02/2022 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» на підставі якого їй надано фінансовий кредит в розмірі 4 000 гривень, строком на 30 днів, до 16.03.2022 року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 182.5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,5% на добу (а.с. 39-41). Віджповідачка в відзиві на позов не заперечувала щодо укладенні згаданих вище кредитних договорів. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», у відповідності до умов якого попередній фактор передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а.с.11-15). В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором № 74814751 з якого слідує, що станом на 31.03.2025 року заборгованість відповідачкою не погашена та складає 10 656.57 гривень, з яких 6950 гривень загальна заборгованість за тілом кредиту, 3 706.57 гривень загальна заборгованість за відсотками(а.с.31) Згідно витягу з реєстру прав вимог до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшла заборгованість за кредитним договором № 74814751, боржник [PERSON] , на загальну суму 10 656.57 гривень, що складається із 6950 гривень загальна заборгованість за тілом кредиту, 3 706.57 гривень загальна заборгованість за відсотками (а.с.16). 24.11.2023 року було укладено договір факторингу № 24112023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ»» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги відповідачки в сумі 14 386.80 гривень: 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 386.80 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 28-30; 32). Між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 08.12.2022 року було укладено договір факторингу № 08122022 та згідно реєстру боржників до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 16283-02/2022 боржник [PERSON] на загальну суму: 11 752.00 гривень, яка складається із суми заборгованості за основною сумою заборгованості 4000 гривень, сума заборгованості за відсотками 7 752 гривень (а.с.43-47) Положеннями ст. 205 ЦК України закріплено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи слідує, що кредитні договори підписані електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, в яких зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо його місця проживання, номер телефону, електронні підписи. Таким чином, вказані договори були укладені в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Щодо договорів факторингу суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо нарахованих відсотків. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Як вбачається з графіку розрахунку у додатку номер 1 до договору 74814751 від 17.02.2022 року загальна сума кредиту 8111.76 гривень. Нараховані відсотки на вказану суму 1 161.76 гривень за 24 дні користування кредитом, сума тіла кредиту 6950.00 (а.с. 10 зворотній). Згідно з договору про надання фінансового кредиту № 16283-02/2022 кредит надається строком на 30 днів, відповідно до графіку розрахунку вартість за користування кредитом за 30 днів становить 600 гривень, тіло кредиту 4000 гривень, загальна заборгованість по кредитному договору складає 4600 гривень (а.с. 41 зворотній). Посилання відповідачки на збройну агресію не можуть бути підставою для невиконання зобов`язань. За змістом кредитного договору про надання споживчого кредиту № 5586368 від 23.02.2022 року загальний розмір кредиту 4000 гривень, строк надання кредиту 30 днів, та у відповідності до таблиці обчислення кредиту проценти за користування кредитом складають 2 388.00 гривень, загальна вартість кредиту 6 388.00 гривень (а.с. 27 зворотній) Встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та слід стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості у розмірі 19 099.76 гривень. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України. Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 19 099.76 грн, що становить 51.91% від ціни позову (36 795.37 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 1571.83 грн (3208 грн*51.91%). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Outcome: partial