Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

09.02.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] на тимчасово окупованій території. У заяві зазначив, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у м. Маріуполь, Донецької області, помер [PERSON] , [INFO] , який є батьком заявника [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Ухвалою судді від 09.02.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. У судове засідання заявник не з`явився, матеріали заяви містять заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом із застосунку «Дія» щодо актового запису про народження № 2384 від 27.12.1984, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (видані свідоцтва: серії [NUMBER] від 27.12.1984; серії [NUMBER] від 27.07.2023). [PERSON] , [INFO] , народився у м. Маріуполь, Донецької області, є громадянином України (копія паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ МУ УМВС України в Донецькій області 22.02.2002). Факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у м. Маріуполь, Донецької області, підтверджується: копією довідки про смерть № С-09492 від 26.11.2025 (набряк головного мозку G93.6, хронічна ішемія головного мозку 167.8); копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.11.2025; посвідченням про поховання № [NUMBER] . Відповідно до ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час і за певних обставин. Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з частин 2, 4 статті 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. У силу ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Розділу 5 ч. 1 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», підставою для державної реєстрації смерті, зокрема, є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Однак, як встановлено, оригіналу вказаного для реєстрації смерті документу, заявник надати відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі, не має об`єктивної можливості, що свідчить про неможливість державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер на тимчасово окупованій території. Крім того, суд констатує, що надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Враховуючи вищевикладене, відсутність можливості зареєструвати смерть батька - [PERSON] , в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд, дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, що є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на території на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд допускає негайне виконання рішень. На підставі викладеного,

Outcome: approved