Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про зміну способу стягуваних аліментів. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві, позивач просила змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача [PERSON] , 1972 року народження, жителя [ADDRESS] , аліменти на її, [PERSON] , користь для утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по частині всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку дитини до її повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.06.2018 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, щомісячно по 950 грн. до її повноліття, однак останні три роки він не сплачував аліменти. У позовній заяві позивач стверджує, що дочка [PERSON] проживає з нею, а відповідач на даний час мобілізований до ЗСУ, у нього є постійний стабільний заробіток і тому вона вирішила змінити розмір стягуваних аліментів, оскільки для дитини необхідно часто купувати одяг, взуття, засоби гігієни, продукти харчування, іноді ліки для лікування, крім того вона відвідує різні гуртки на що витрачаються значні кошти. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 05 лютого 2026 року о 10:30 год. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 19 січня 2026 року через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій просить розглядати позов за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, згідна на заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 грудня 2012 року. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] прізвище [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 грудня 2017 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Реєстру Кіцманської територіальної громади від 21.09.2022 та від 09.02.2024. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.06.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, щомісячно по 950 грн. до її повноліття, на яке покликається позивач у позовній заяві, до позовної заяви не долучено. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 1-3 ст. 181 СК України). Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України. Разом з цим Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27). Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку всіх видів доходів відповідача, однак при цьому позивач не долучила до позовної заяви рішення суду, яким постановлено стягувати аліменти з позивача, а відтак нею не доведено, що на даний час з відповідача вже стягуються аліменти. При цьому, суд зазначає, що відповідно до наказу керівника апарату суду від 19 листопада 2024 року № 21-ОД на виконання рішення зборів суддів Кіцманського районного суду Чернівецької області № 7 від 18.11.2024 року, обмежено права доступу суддям Кіцманського районного суду Чернівецької області, як користувачам АСДС КП «Д-3», до всієї системи документообігу суду та надано права доступу суддям до судових справ, які перебувають у їх провадженні. Таким чином, суддя Нагорний В.В. не має доступу до судових справ в АСДС КП «Д-3», які перебувають чи перебували у провадженні інших суддів, у тому числі і до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.06.2018 року, номер якого позивач не зазначила, та на яке посилається у позовній заяві. Оскільки жодних доказів того, що з [PERSON] на даний час за рішенням суду вже стягуються аліменти суду не надано, у суду відсутні підстави для зміни способу стягнення таких аліментів. Враховуючи вищезазначене, у задоволенні даного позову про зміну способу стягуваних аліментів слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка звільнена від сплати судового збору у справах даної категорії, а підстави для стягнення з відповідача даних судових витрат відсутні, то судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, у розмірі 1211 грн 20 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed