Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

02.02.2026 представник заявниці звернулась до суду із заявою, у якій просить видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 місяців та покласти на нього наступні тимчасові обмеження його прав та обов`язків, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог представник заявниці зазначила, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] . Він часто проявляє агресивну поведінку щодо заявниці, її 12-річного сина та її матері. Представник звернула увагу суду на те, що заявниця зазнає систематичного домашнього насильства, яке проявлялося у словесних конфліктах, погрозах та фізичному насильстві, що створює реальну загрозу для життя, здоров`я та безпеки постраждалої особи та її сина. Зокрема, [INFO] під час чергового конфлікту [PERSON] наніс постраждалій тілесні ушкодження, а саме: ударом кулака по обличчю заявниці було розбито ніс. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження, у результаті якого вироком Шептицького міського суду Львівської області від 26 грудня 2025 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Представник заявниці наголосила, що видання обмежувального припису є необхідним і пропорційним заходом для забезпечення безпеки постраждалої особи, запобігання повторним проявам домашнього насильства, а також для захисту її прав і законних інтересів. Таким чином, враховуючи наведене, з метою запобігання вчинення повторного насильства представник заявниці просить заяву задовольнити. У судовому засіданні, представник заявниці підтримала доводи, викладені у заяві, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що не проживає разом із сестрою та відвідував її місце проживання лише двічі. Він підтвердив наявність неприязних стосунків між ним та сестрою та зазначив, що інколи виникали конфліктні побутові ситуації, під час яких він застосовував фізичну силу до заявниці. Водночас [PERSON] визнав неправомірність своєї поведінки і не заперечував щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису, зазначивши, що не має наміру зустрічатися або перебувати разом із сестрою. Заслухавши пояснення представника заявниці та заінтересованої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а. с. 5), а проживає заявниця за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними, які зазначені у вироку суду від 26.12.2025 у справі №459/4491/25 та повідомлені заінтересованою особою під час розгляду даної справи. Вироком Шептицького міського суду Львівської області від 26.12.2025, ухваленим у справі №459/4491/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу. Із вироку вбачається, що [PERSON] , 13.12.2025 приблизно о 19:30 год, перебуваючи на сходові площадці першого поверху будинку [ADDRESS] , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт з сестрою [PERSON] , під час якого умисно наніс один удар кулаком правої руки по обличчю, а саме в ніс [PERSON] . Внаслідок вказаних протиправних дій [PERSON] , потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на спині носа, який відносяться до легкого тілесного ушкодження (а. с. 8). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Згідно з п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано статтею 16 Закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Відповідно до ст. 26 Закону постраждала особа або її представник мають право звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, окрема: -заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; -заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; -заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; -заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 Закону). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені статті Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві Судом встановлено, що між заявницею та її братом наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини. Заявниця потерпає від насильства зі сторони брата вже протягом певного часу. Поведінка [PERSON] негативно впливає на здоров`я заявниці, працездатність, оскільки [PERSON] побив її та спричинив тілесні ушкодження, що підтверджується вироком Шептицького міського суду Львівської області від 26.12.2025, який набрав законної сили. Наведені вище обставини свідчать про схильність [PERSON] до насильницьких дій відносно заявниці та вказують на високі ризики продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, враховуючи позицію заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає до задоволення у спосіб, який просить заявниця. Відтак, відносно кривдника слід видати обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону. Разом з тим, на даний час суд не вбачає правових підстав для застосування таких обмежень строком більше як на 2 (два) місяці, оскільки матеріалами справи не доведено, що вказані обмеження слід застосувати до заінтересованої особи [PERSON] саме на максимальний строк 6 (шість) місяців. Суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як два місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі, і для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я постраждалої особи. Отже, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення заяви. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду. Крім цього, згідно із ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial