Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

04.12.2025 [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити особу громадянина України [PERSON] , яка народилась [INFO] в с.Мельничне Білогірського району Автономна Республіка Крим, Україна. В обґрунтування заяви зазначає, що вона народилась [INFO] в с.Мельничне Білогірського району АР Крим. Її батьками є [PERSON] тп [PERSON] . 17 квітня 2024 року вона, через тимчасово закритий пункт пропуску «Покровка», скориставшись евакуаційним маршрутом Суми-Київ, виїхала на територію України і 15 травня 2024 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа і на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . В період з 24 квітня 2024 року по 11 вересня 2024 року вона неодноразово зверталась до Яворівського відділу ДМС Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області ДМС України із заявами про виготовлення їй паспорта громадянина України у виді картки, адже у неї наявний паспорт громадянина України у виді книжечки, однак оскільки станом на 2018 рік, коли їй необхідно було вклеїти фотокартку після досягнення 25-ти років, вона перебувала на тимчасово окупованій російською федерацією території Автономної Республіки Крим. При зверненні до органів ДМС, нею було надано всі необхідні документи для підтвердження її особи, а саме наявний паспорт громадянина України, свідоцтво про її народження, документи про здобуття освіти, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, довідку про перетин державного кордону, довідку ВПО, тощо. 22 жовтня 2025 року їй було відмовлено у видачі паспорта у формі картки, оскільки неможливо провести ідентифікацію, як громадянина України та встановити її особу через процедуру встановлення особи. Таким чином, на даний час, через відсутність документів з фотокарткою в базі даних та відсутність свідків, які необхідні для підтвердження її особи, оскільки такі перебувають на окупованій території АР Крим, вона позбавлена можливості отримати паспорт громадянина України у формі картки, як передбачено чинним законодавством, а тому вимушена звернутись до суду. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. 24.12.2025 представник заінтересованої особи Бута Н.І. скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому представником роз`яснено порядок отримання паспорта громадянина України у формі картки. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили таку задовольнити. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Бута Н.І. щодо задоволення заяви не заперечила. Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 29 травня 2009 року вбачається, що такий виданий Білогірським РВ ГУ МВС України в Криму на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до картки фізичної особи платника податків, виданої ДПІ у Білогірському районі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . З свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 03 червня 1993 року Мельничнівською сільською радою Республіки Крим вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с.Мельничне Білогірського району АР Крим. Її батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до атестата серії [NUMBER] , виданого 31 травня 2010 року вбачається, що [PERSON] закінчила у 2010 році Мельнічнівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Білогірської районної ради Автономної Республіки Крим. Відповідно до диплома серії [NUMBER] від 22 травня 2012 року встановлено, що [PERSON] закінчила у 2012 році Кримський республіканський професійно-технічний навчальний заклад «Сімферопольське вище професійне училище сервісу та дизайну» і здобула професію кравця. З відповіді начальника Яворівського відділу ДМС ЛМУ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області ДМС України вбачається, що провести ідентифікацію заявника, як громадянина України та встановити особу через процедуру встановлення особи не являється можливим, через відсутність свідків. У зв`язку з наведеним, заявнику рекомендовано звернутись до суду для встановлення особи. Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За частиною 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Пунктом 1 постанови № 5 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). Пунктом 1 Порядку № 302 визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів, територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС (пункт 19 Порядку № 302). В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з пунктом 100 Порядку № 302 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо серед іншого: 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. Наведені норми Порядку № 302 свідчать, що існує певна процедура оформлення органами ДМС паспорта громадянина України, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення. У абзаці 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» визначено, що у разі неможливості встановити особу за визначеною процедурою встановлення особи, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення для видачі документу, що посвідчує особу та її громадянство України. Відповідно до підпункту 6 п. 35 Порядку № 302 заявник для оформлення паспорту подає, окрім іншого, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Отже, необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви. Згідно із вимогами вищевказаного законодавства України вбачається, що у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Згідно із вищевказаними нормативними актами, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). При зверненні до суду разом із заявою про встановлення юридичного факту заявник серед інших документів подала: копію свідоцтва про народження та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. За таких обставин, враховуючи, що заявником надано до суду докази ініціювання питання щодо проведення процедури встановлення особи, докази звернення заявника до міграційної служби із заявою про видачу паспорта, на підставі якої прийнято рішення про відмову у задоволенні такої заяви, що відповідає Порядку, тому слід дійти висновку про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, тобто встановлення особи [PERSON] , [INFO] , яка народилась [INFO] в с.Мельничне Білогірського району Автономної Республіки Крим, Україна, оскільки заявником здійснено досудове врегулювання цього питання відповідно до Порядку. Таким чином, суд вважає, що заява про встановлення особи заявника в порядку встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не відшкодовуються.

Outcome: approved