Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03.05.2024 у розмірі 34138,11 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.05.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Того ж дня, відповідачем підписано Заяву щодо становлення кредитного ліміту на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, укладеним між нею та АТ «Акцент-Банк», в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 03.11.2025 заборгованість становить 34138,11 грн., яка складається з наступного: 16999,84 грн. - заборгованість за кредитом, 15888,27 грн - заборгованість за відсотками, 1250,00 грн - пеня, 0 грн - штраф. Враховуючи вищенаведене представник АТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму заборгованості та суму сплаченого судового збору. Ухвалою від 28.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою останнім було подано клопотання про можливість розгляду справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Однак, судові повістки повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Окрім того, суд вважає, що факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Суд зазначає, що небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 12.02.2026 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 9), відповідач [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» за отриманням банківських послуг. Підписанням анкети відповідач підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені на сайті банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. 03.05.2024 [PERSON] також підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Вигода». За умовами договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, у паспорті споживчого кредиту наявна інформація: про дані кредитодавця АТ «Акцент-Банк»; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; визначено порядок повернення кредиту та додаткову інформацію про штрафи, збільшені відсоткові ставки, інші правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] шляхом накладення електронного підпису. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. А згідно ч. 4 цієї ж статті визначено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Таким чином, вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак між сторонами по справі виникли відповідні договірні зобов`язання. Згідно витягу з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://.a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг) Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього договору та /або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором. З виданої АТ «АКЦЕНТ-БАНК» довідки за картками вбачається, що [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с. 17). З довідки за лімітами, з виданої АТ «АКЦЕНТ-БАНК», вбачається, що за [PERSON] рахується кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10078274745) від 03.05.2024. За період з 03.05.2024 по 03.11.2025 встановлювались наступні ліміти: 03.05.2024 встановлено кредитний ліміт 17000 грн, 28.09.2025 кредитний ліміт зменшений банком до 16999,84 грн, 03.11.2025 кредитний ліміт збільшено банком до 17000 грн (а.с. 16 звор.). З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8 ) та виписки по картці (а.с. 14 звор.-16) вбачається, що станом на 03.11.2025 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.05.2024 становить 34138,11 грн., яка складається з наступного: 16999,84 грн. - заборгованість за кредитом, 15888,27 грн - заборгованість за відсотками, 1250,00 грн - пеня, 0 грн - штраф. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем [PERSON] заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушила умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором складає 34138,11 грн. Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконувала в повному обсязі, чим істотно порушила умови укладеного договору. Отже, враховуючи те, що відповідно до паспорту споживчого кредиту, який є частиною кредитного договору, встановлено обов`язок позичальника сплачувати банку заборгованість за кредитом та відсотки за його користування, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення заборгованості за кредитним договором та відсотками. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не надано заперечень щодо ознайомлення з умовами кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання договору, а також не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача судового збору. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved