Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-09 00:00:00

09.06.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшли матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта»), в особі представника Бабіч Н.А., до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, на підставі ухвали судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 про направлення справи за підсудністю. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2024 між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218119158, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV (з подальшими змінами). За полісом, забезпеченим є транспортний засіб Chevrolet Lacetti [NUMBER] . Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2024 встановлено, що 11.09.2024 о 12.25 год. водій [PERSON] біля буд. [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Focus, що рухався позаду у смузі. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, травмованих немає, чим порушив п.10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Крім того, 11.09.2024 водій [PERSON] скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснивши наїзд на автомобіль Ford Focus, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП. Так, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. 07.03.2025 власниця пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу Ford Focus, [NUMBER] . Вартість страхового відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом вказаного транспортного засобу з урахуванням зносу, складає 23 482,49 грн. Страхове відшкодування у розмірі 21 982,49 грн., за вирахуванням франшизи у розмірі 1500,00 грн., виплачено на користь пошкодженого транспортного засобу на підставі страхового акту №ОЦВ-24-04-17556/1. Посилаючись на норми цивільного законодавства України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «НАСК «Оранта» в порядку регресу суму у розмірі 21 982,49 грн., та сплачений судовий збір. Відповідно до відзиву на позовну заяву представника відповідача адвоката Радостєвої М.В., поданого через систему «Електронний суд» 21.07.2025, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі за недоведеністю, зазначивши наступне. Так, позивач в своєму позові зазначає, що постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2024, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, в якості доказу сплати страхового відшкодування, позивачем надано розрахунок страхового відшкодування, страховий акт № ОВЦ-24-04-17556/1 та платіжну інструкцію № 19111. При цьому, розрахунок страхового відшкодування ніким не підписаний, не містить дати його складання, не містить доказу того, що відповідач був ознайомлений з даним розрахунком. Страховий акт № ОВЦ-24-04-17556/1 також не містить ані підпису, ані дати його складання. В платіжній інструкції № 19111 зазначено отримувачем «Гордеева». Між тим, довіреною особою власника пошкодженого транспортного засобу є [PERSON] . Платіжна інструкція (або платіжне доручення) - це документ, який містить розпорядження платника надавачеві платіжних послуг щодо виконання певної платіжної операції, але жодним чином не є підтвердженням того, що грошові кошти було реально сплачено. Надана платіжна інструкція не містить відмітки Банку про її отримання. Відповідно до вимог пункту 37 розділу ІІ Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 року № 163 платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити обов`язкові реквізити. Так, в платіжній інструкції для фізичної особи зазначаються прізвище, власне ім`я, по батькові отримувача (за наявності), що відповідає прізвищу, власному імені, по батькові (за наявності) отримувача, які містяться в паспорті (або іншому документі, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладання правочинів). Платіжна інструкція в паперовій формі засвідчується власноручним(ими) підписом(ами) особи(іб). Платіжна інструкція в електронній формі засвідчується кваліфікованим(ими) електронним(ими) підписом(ами) відповідальної(их) особи(іб) платника. Право підпису(ів) має(ють) особа(и) зазначена(і) у картці із зразками підписів та відбитка печатки. Крім того, суду не надано доказів на підтвердження реальної вартості відновлювального ремонту. Що стосується предмету позову, то позивач посилається на ст.38 Закону, - напевно, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому п.п. «в» п.п.38.1.1 встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Між тим, відповідач не залишав місце ДТП умисно. Він не помітив навіть цього ДТП, тому поїхав з місця пригоди, що підтверджується його поясненнями, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що страховою компанію не надано до суду будь-яких фінансових документів на підтвердження перерахування страхової виплати потерпілому, а отже відсутні підстави для стягнення з винної особи суми страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до відповіді на відзив, поданий представником позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд» 23.07.2025, зазначено, що постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2024 по справі № 195/1624/24 та № 195/1621/24 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Тобто, обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Преюдиціальність дає привілей стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає права спростовувати ці факти іншими засобами доказування. Дія преюдиції припиняється, коли попереднє преюдиціальне рішення, зокрема судове, скасовано в установленому порядку. Доводи представника відповідача направлені на заперечення обставин, встановлених рішенням. Однак, постанова про встановлення вини [PERSON] даним рішенням також не була ним оскаржена в суді та набрала законної чинності. Платіжна інструкція № 19111 містить всі передбачені чинним законодавством реквізити. Підписана електронним підписом (з печаткою) Директором департаменту обліку та контролю банківських операцій Стрехо О.О. та прийнята на виконання, про що в ній позначено: * Підписанням цієї платіжної інструкції платник підтверджує акцептування УДБО та надає згоду на виконання платіжної операції, передбаченої цією платіжною інструкцією Дата та час виконання 02.04.2025 16:40:1 Електронні документи, створені Страховиком, підписуються електронним ключами працівників. Долучено до справи підписаний Страховий Акт та розрахунок працівниками, які склали ці документи, ремонтну калькуляцію відновлювального ремонту, складену на замовлення власника пошкодженого транспортного засобу. Просить позов задовольнити. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, передано на розгляд до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за підсудністю, яка надійшла до суду 09.06.2025. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 18.06.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позову. 19.06.2025 до суду надійшли документи, відповідно до яких недоліки, зазначені в ухвалі судді від 10.06.2025 усунені. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.06.2025 відкрито провадження у вказаній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено у справі судове засідання. 14.07.2025 сторони та їх представники не з`явилися. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Радостєвої М.В. про відкладення. 21.07.2025 до суду, через систему «Електронний суд», від адвоката Радостєвої М.В., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву. 23.07.2025 до суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача Бабіч Н.А. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. 16.09.2025 судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення. 22.09.2025 до суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Радостєвої М.В. надійшло клопотання про призначення експертизи та витребування доказів. 17.10.2025 до суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Радостєвої М.В. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи. 20.10.2025 судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача про відкладення. 20.11.2025 сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Представником відповідача адвокатом Радостєвої М.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 20.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Радостєвої М.В. про витребування доказів, про призначення експертизи, про зупинення провадження у справі, - відмовлено. Відкладено розгляд справи на 17.12.2025. 17.12.2025 судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Радостєвої М.В. про відкладення. 15.01.2026 судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Радостєвої М.В. про відкладення. Розгляд справи призначено на 10.02.2026. У судове засідання 10.02.2026 сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника про розгляд вказаної справи без участі представника позивача. Представник відповідача адвоката Радостєва М.В. подала до суду, через систему «Елетронний суд», клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись, в черговий раз, та те, що відповідач [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні. Враховуючи вищевикладені обставини щодо підстав неодноразового відкладення розгляду справи за клопотаннями представника відповідача, ураховуючи той факт, що відповідач Чукланов В.І. забезпечений адвокатом, яка надає йому правову допомогу, якою поданий відзив на позовну заяву, та яка неодноразово не з`явилася у призначені судові засідання, не повідомляючи про поважність причин своєї неявки, з урахуванням розумності строків розгляду цивільних справ, суд вважає, що у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, слід відмовити, та вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та їх представників за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.11.2023 між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218119158, строк дії Договору з 29.11.2023 по 28.11.2024 включно, розмір франшизи 1500,00 грн. 11 вересня 2024 року о 12 годині 25 хвилин водій [PERSON] біля буд. № 49А по вул. Л.Українки в смт. Томаківка, керуючи автомобілем марки CHEVROLET LACEТТІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем FORD FOCUS, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , що рухався позаду у cмузі. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, травмованих не має, чим порушив п.10.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Крім того, 11 вересня 2024 року о 12 годині 25 хвилин водій автомобіля марки CHEVROLET LACEТТІ, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] біля буд. № 49А по вул. Л.Українки в смт. Томаківка, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на автомобіль FORD FOCUS, д.р.н. [NUMBER] , який рухався в одній смузі руху, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яка набрала законної сили 01.10.2024. (ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/121775197). Також встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.10.2025, відмовлено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, [PERSON] у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року щодо [PERSON] у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП. Апеляційну скаргу із додатками до неї на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року повернуто особі, яка її подала Чукланову Володимиру Івановичу. (ЄРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/131145823). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вказані вище обставини в силу вимог вказаної норми доказуванню не підлягають. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку 07.03.2024 звернулась власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] та надала всі необхідні документи. На підставі вказаного складено страховий акт №ОЦВ-24-04-17556/1, та здійснено ПАТ «НАСК «Оранта» розрахунок страхового відшкодування у сумі 21 982,49 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 1500,00 грн.), яку виплачено вищевказаній особі. Вказані обставини доведені належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, яка має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п.в ч.1 ст.37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо: така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону). Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищевикладеним. Інших доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, стороною відповідача не надано. У свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами. Таким чином, до Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» перейшло право вимоги до відповідача в порядку регресу. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved