Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що 11 березня 2024 року між КС «Самопоміч» та [PERSON] , членом кредитної спілки, був укладений кредитний договір № VV0000000024, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 15000 грн на умовах плати за користування кредитним коштами в розмірі 57 % річних строком на 24 місяці. У відповідності до п.4.1 кредитного договору, додатку № 1 до договору, позичальник взяла на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 1060,78 грн, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, починаючи з 11.03.2024 року до 11.03.2026 року. За період з 11.03.2024 року по 21.05.2025 року боржником було сплачено 10306 грн, з яких 5436,05 грн. частина основної суми кредиту та 4842,95 грн. - проценти за користування кредитними коштами. Позичальник постійно порушувала взяті на себе договірні зобов`язання щодо строків та повноти сплати платежів. У забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між КС «Самопоміч» та [PERSON] 11.03.2024 року було укладено договір поруки № VV0000000012-П. Позивач вказав, що умови кредитного договору [PERSON] не виконала, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула, в результаті чого станом на 21.11.2025 року її заборгованість за кредитним договором становить 12660 грн, що складається з 5730,21 грн суми простроченого основного боргу по кредиту та 6930,23 грн процентів за користування кредитом. Крім того, непрострочена сума кредиту становить 3806,74 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] як солідарних боржників на свою користь 16467 гривень 18 копійки заборгованості, що випливає з кредитного договору № VV0000000024 від 11.032.2024 року та згідно договору поруки № VV0000000012-П від 11.03.2024 року та 3028,00 грн судового збору. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву не подали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 29.12.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Заявою на отримання кредиту № 24 від 11.02.2024 року [PERSON] звернулася до кредитного комітету КС «Самопоміч» з проханням надати їй кредит в сумі 15 000,00 грн, мета кредиту споживчі потреби, терміном на 24 місяців, планована сплата кредиту та процентів визначена рівними долями в сумі 1060,78 грн. Згідно кредитного договору № VV0000000024, укладеного 11.03.2024 року між КС «Самопоміч» та [PERSON] , графіку платежів у додатку № 1 до договору, паспорту споживчого кредиту, [PERSON] отримала кредит в сумі 15 000,00 грн на умовах плати за користування кредитним коштами в розмірі 57 % річних строком на 24 місяців (з 11.03.2024 року по 11.03.2026 року). Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит у розмірі 15 000,00 грн. було отримано відповідачем, що підтверджується видатковим касовим ордером від 11.03.2024 року. Пунктом 4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти та інші платежі по графіку платежів, згідно Додатку № 1 до договору, тобто з 11.03.2024 року по 11.03.2026 року відповідач мала погашати кредит та супутні витрати щомісячно по 1060,78 грн. [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконала. Згідно особової картки позичальника, розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12660 грн, що складається з 5730,21 грн суми простроченого основного боргу по кредиту та 6930,23 грн процентів за користування кредитом. Крім того, непрострочена сума кредиту становить 3806,74 грн. Направленіна адресу [PERSON] вимоги № 447 від 21.10.2025 року, № 448 від 21.10.2025 року про добровільне погашення заборгованості останньою не виконана, заборгованість позичальником добровільно не погашена. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. У забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між КС «Самопоміч» та [PERSON] 11.03.2024 року було укладено договір поруки № VV0000000012-П. Згідно п. 1.1. договору поруки № VV0000000012-П [PERSON] зобов`язалвся перед КС «Самопоміч» за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № VV0000000024, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому усім належним їй на праві власності майном. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Направлені на адресу відповідача [PERSON] вимоги про добровільне погашення заборгованості № 447 від 21.10.2025 року, № 448 від 21.10.2025 року останньою не виконана, заборгованість поручителем добровільно не погашена. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем надано достатньо доказів укладення між ними та [PERSON] кредитного договору, забезпеченого договором поруки, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що ні позичальником, ні поручителем заборгованість за кредитним договором у добровільному прядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч.2 ЦПК України.

Outcome: approved