Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2025 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26.09.2025 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.11.2025 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до адвоката Підлуського В.Д. про надання правової допомоги у справі про стягнення боргу за договором надання поворотної фінансової допомоги з відповідача - Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України. Адвокат, в процесі оформлення позову до суду, звернувся з письмовим адвокатським запитом на адресу відповідача для отримання копій і відповідних документів та інформації, яка зазначалася у запиті. Відповідач у листі-відповіді на адвокатський запит за № 63 від 17.10.2023 зазначив, що: «звертає увагу на те, щоб Ваша адвокатська контора якимось чином не потрапила під вплив шахрайських дій вищевказаної особи» (тобто [PERSON] ). Позивачем [PERSON] 30.01.2024 було подано до суду позовну заяву про стягнення боргу за договором позики. Відповідач публічно повідомив та надіслав йому та суду письмовий відзив на позов датований 19.03.2024 за №38 в якому зазначено, що він вводить суд в оману, посилаючись на документ який є підробленим, і йому, як позивачу, це достеменно і відомо. Позивач вважає, що відповідачем поширено неправдиву інформацію, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію. Відповідач є власником листа і відзиву на позов і несе відповідальність за його зміст. Керівник відповідача [PERSON] діяв від імені та в інтересах юридичної особи, його підпис це лише акт, що надає листу та відзиву на позов юридичної сили, і не перетворює його на особистий документ керівника. Позивач вважає, що недостовірна інформація щодо нього була поширена відповідачем у листі-відповіді на адвокатський запит за № 07/13-/099/5 від 05.10.2023 та у відзиві на позов у справі № 344/1715/24 в його присутності, секретаря судового засідання, адвокатів сторін, помічника судді, та інші працівників суду. Позивач ніколи не займався шахрайськими діями, не притягався до юридичної відповідальності, не підроблював документи, які є доказами у цивільній справі № 344/1715/24. Після поширення відповідачем недостовірної інформації у позивача виникли проблеми зі здоров`ям, що підтверджується медичними документами. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь, оскільки колишня посада позивача-керівник юридичної особи (директор) є соціально важливою, передбачає безперервний належний процес управління колективом людей та взаємодії з ними, а також взаємодії з колишніми працівниками. У розмові з людьми позивач повинен переконувати їх, що він не є шахрай і не підробляв жодних документів. На підставі вищенаведеного позивач просить суд: - визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем у листі-відповіді на адвокатський запит адресованому адвокату Підлуському Василю Дмитровичу про те, що дії [PERSON] є шахрайськими і звертають увагу на те, щоб адвокатська контора не потрапила під вплив шахрайських дій, та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації [PERSON] ; - зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом надсилання письмового листа-відповіді на адвокатський запит за № 07/13-/099/5 від 05.10.2023 адвоката Підлуського Василя Дмитровича за адресою: [ADDRESS] , після набрання судовим рішенням законної сили в даній справі, наступного тексту спростування: «На Ваш запит за № 07/13-/099/5 від 05.10.2023р. про Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 19.12.2018р. між Івано-Франківським МСТК ТСО України в особі директора Сядро А.І. та фізичною особою [PERSON] повідомляємо наступне: Товариство сприяння обороні України ( ТСО України) Івано-Франківський міський СТК ТСО України зазначив недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, щоб Ваша адвокатська контора якимось чином не потрапила під вплив шахрайських дій [PERSON] »; - стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 2 380 000 грн. (два мільйона триста вісімдесяти тисяч гривень) моральної шкоди; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 47 351,20 грн., з яких: 15140 грн. та 1211,20 грн. - оплата судового збору, 31000 грн. - витрати на надання правової допомоги. Представник відповідача - Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України скористався правом подання відзиву в якому зазначив, що відповідь Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу ТСО України була надана на офіційний адвокатський запит, у межах вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», і містила лише службову інформацію, яка мала виключно інформаційно-довідковий характер. Те саме стосується і відзиву на позовну заяву у справі №344/1715/24. Інформація зазначена в цих документах не містила принизливих, образливих чи неправдивих тверджень, а тому не може розглядатися як поширення недостовірної інформації у розумінні статті 277 Цивільного кодексу України. Така інформація є оціночним судженням, не є фактичним твердженням, і тому не може бути визнана недостовірною. Лист-відповідь та відзив підготовлені у межах службових обов`язків відповідача, не має публічного характеру, не був поширений серед невизначеного кола осіб, а тому не може розцінюватися як публічне поширення інформації. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що наведені відомості є неправдивими, або що відповідач діяв умисно з метою завдати шкоди честі чи репутації позивача. Вважає, що при розгляді справи №344/1715/24 неповністю з`ясовано обставини, що мали значення для цієї справи. Зокрема, суд першої інстанції прийшов до цілком безпідставного висновку про нібито наявність факту укладення між позивачем і відповідачем договору надання поворотної фінансової допомоги, що абсолютно не відповідає дійсності. Адже укладення такого договору повністю суперечило інтересам Івано-Франківського МСТК ТСО України, а в отриманні такої позики не було жодної необхідності. Відповідач діяв у межах своїх повноважень, не перевищуючи їх, і не мав наміру будь-яким чином принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача. Також вважає, що у позовній заяві відсутнє достатнє та вмотивоване обґрунтування розміру моральної шкоди в сумі 2 380 000 грн.. Що стосується наявних в матеріалах справи консультативних висновків щодо стану здоров`я позивача, то вони тільки підтверджують факт наявності у позивача певних захворювань, і аж ніяк не пов`язують їх із діями відповідача. З наведених підстав, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Також просить стягнути з позивача в користь відповідача понесені судові витрати в сумі 40000,00 грн., які складаються з: надання адвокатом усної консультації стосовно роз`яснення юридичних наслідків розгляду судовим органом позовної заяви, роз`яснення адвокатом підстав та порядку подання відзиву на позовну заяви, обрання правової позиції в інтересах клієнта - витрачено 10 год. - 20000,00грн.; підготовка відзиву на позовну заяву, аналіз законодавства, що регулює правовідносини між сторонами, аналіз судової практики з подібних правовідносин - 10год. - 20000,00грн.. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Підлуський В.Д. в судовому засіданні 11.12.2025 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Додатково представник пояснив, що рішення суду від 20.06.2024 №344/1715/24 має преюдиціальне значення та обов`язкове для врахування в даній справі. Судом в тій справі вже встановлено правомірність дій [PERSON] , і твердження про шахрайство не відповідає дійсності. Не відносить поширену інформацію до оціночного судження, а форма застереження це - твердження про факт небезпеки шахрайства з боку позивача, що є приниженням гідності позивача його честі та ділової репутації. Моральна шкода полягає також в тому, що не лише репутація [PERSON] була порушена, але й адвокатська контора, або адвокат, могли відмовити йому, як клієнту, у подальшій співпраці, або поставити під сумнів його чесність, посилаючись на цю відповідь. Щодо визначення розміру моральної шкоди пояснив, що при визначенні такої до уваги бралося те, що позивач є військовослужбовцем, і розмір моральної шкоди визначався з урахуванням приблизно 10 відсотків відшкодування, яке отримують сім`ї загиблих на війні військовослужбовців. Просив суд позов задовольнити. У судове засідання призначене на 12.02.2026 позивач та його представник не з`явилися, у поданій до суду заяві представник просив справу розглядати без участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача директор Івано-Франківського міського СТК ТСО України Шеденко В.С. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, доводи викладені у відзиві на позовну заяву підтримав, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши надані стороною позивача пояснення, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами був наявний спір у справі №344/1715/24, який виник з приводу надання та повернення поворотної фінансової допомоги на суму 20 000 гривень, за результатами якого рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 позовні вимоги [PERSON] до Івано-Франківського міського спортивного-технічного клубу товариства сприяння оборони України про стягнення боргу за договором надання поворотної фінансової допомоги - задоволено частково. Стягнуто із Івано-Франківського міського спортивно-технічно клубу товариства сприяння обороні України на користь [PERSON] заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 19.12.2018 року в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, та 279,08 грн. судового збору та 1751,04 гривень витрат на правову допомогу. В задоволенні решти вимог позову відмовлено. Як встановлено судом у вказаній справі, 19.12.2018 року між Івано-Франківським міським спортивно-технічним клубом товариства сприяння оборони України та [PERSON] було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги на суму 20 000 гривень, що підтверджено квитанцією прибуткового касового ордеру та показами свідків. Представником відповідача не спростовано належними доказами, що квитанція є підробленою чи що кошти фактично не вносились в касу підприємства. Також у вказаному рішенні суду зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що згідно проведеного службового розслідування із 01.12.2018 по 31.12.2018 року надходження коштів від [PERSON] через касу підприємства не було, а надана позивачем квитанція до касового ордеру є підробленою. Окрім того, у рішенні суду вказано, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ( [PERSON] ) підтвердив, що він, будучи директором Івано-Франківського міського спортивного-технічного клубу товариства сприяння оборони України 20.12.2018 передав Клубу поворотну фінансову допомогу в сумі 20000 грн. Грошові кошти були внесені в касу Клубу та передані бухгалтеру, про що позичу було надано квитанцію. Кошти були передані у зв`язку з важким фінансовим становищем на підприємстві та були витрачені в той же день на погашення заборгованості по заробітній платі та на матеріально-технічні потреби (а.с.16-18). Також встановлено, що адвокат Підлуський В.Д., як представник [PERSON] , в процесі оформлення позову до суду звернувся з письмовим адвокатським запитом на адресу відповідача Івано-Франківського міського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України для отримання копій і відповідних документів та інформації, яка зазначалася у запиті. Івано-Франківський міський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння оборони України у листі-відповіді на адвокатський запит за № 63 від 17.10.2023 зокрема вказав текст такого змісту: «Таким чином Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 19 грудня 2018 року між Івано-Франківським МСТК ТСО України в особі директора Сядро А.І. та фізичною особою [PERSON] є недійсним. Крім того в бухгалтерії відсутні будь-які документи (прибуткові касові ордери, банківські виписки, рахунки, накладні), які свідчили б про надходження або використання коштів. В бухгалтерському обліку за відповідний період ні приходу, ні розходу суми коштів, вказаних у Договорі, не відображалось. Також хочемо звернути увагу на те, щоб Ваша адвокатська контора якимось чином не потрапила під вплив шахрайських дій вищевказаної особи.» (а.с.15). Згідно медичної довідки та консультаційного висновку спеціаліста [PERSON] поставлений діагноз агрипнічний синдром на фоні акцентуації особистості (а.с.22,24). З урахуванням встановлених обставин, вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне. Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. У силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе. Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні ЄСПЛ у справі Lingens v. Austria суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї інформації або тих ідей , які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. З огляду на статтю 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 757/33799/15-ц, а також постанові Верховного Судом України від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639цс17. Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. В даній справі судом встановлено, що між сторонами був наявний спір з приводу надання та повернення поворотної фінансової допомоги, який по суті вирішений судом в користь [PERSON] , і рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 в цивільній справі №344/1715/24 встановлено обставини того, що [PERSON] , будучи директором Івано-Франківського міського спортивного-технічного клубу товариства сприяння оборони України 20.12.2018 передав Клубу поворотну фінансову допомогу в сумі 20000 грн.. Вказані в цьому рішенні обставини є встановленими та окремому доказуванню не підлягають. В супереч обставинам встановленим у вищевказаному рішенні суду, новий директор Івано-Франківського міського спортивного-технічного клубу товариства сприяння оборони України [PERSON] продовжує притримуватися тої позиції, що [PERSON] не вносив коштів через касу підприємства, зокрема вказує у відповіді на адвокатський запит про недійсність договору про надання поворотної фінансової допомоги, повідомляє про можливість вчинення [PERSON] шахрайських дій. При вирішенні даного пору слід враховувати, що не зважаючи на те, що кримінальне провадження за такими фактами не здійснювалося, винних осіб до кримінальної відповідальності не притягалося, - не можливо заборонити відповідачу думати саме так. Шахрай - це той, котрий дурить інших, зловживаючи їх довірою, в корисливих цілях; аферист, пройдисвіт, злодій, ошуканець, обманщик, проноза, пройда, крутій, брехун, людина, нечиста на руку. Застосування у спірному листі застереження про можливий вплив шахрайських дій не можна розцінювати як звинувачення позивача у кримінальному правопорушенні, оскільки таке слово може носити склад провокативного забарвлення і може мати різні поняття щодо діяльності особи. Лист-відповідь на адвокатський запит не містить будь-яких фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачем конкретних кримінальних правопорушень. Тому, суд вважає, що інформація у листі-відповіді на адвокатський запит хоча і містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. При цьому, слід враховувати, що на момент надання Івано-Франківському міському спортивно-технічному клубу товариства сприяння оборони України поворотної фінансової допомоги [PERSON] займав посаду директора цього Клубу, що відносило його до публічної особи. Відповідно межі допустимої критики та обсяги поширення інформації щодо нього є значно ширшими, ніж щодо непублічної особи, оскільки його дії становлять підвищений інтерес. Будучи керівником Клубу та одночасно особою, яка надала йому поворотну фінансову допомогу, [PERSON] повинен бути готовим до підвищеного рівня критики. Тому суд вважає, що баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивача та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію не було порушено. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції. Таким чином, вжиті в листі-відповіді висловлювання щодо позивача відображають лише власну оцінку реальних подій відповідача, висловлену у формі оціночних суджень, критичних зауважень, припущень, а тому не є недостовірною інформацією, що відповідно до статті 277 ЦК України підлягає спростуванню. З приводу інформації, яка зазначена відповідачем у відзиві на позовну заяву у справі №344/1715/24, то така судом оцінювалася в тій справі, а позиція сторони висловлена у документах по суті справи не підлягає спростуванню в іншій справі відповідно до ст. 277 ЦК України. При вирішенні вказано спору до уваги взято вирішення подібного спору Верховним Судом у справі № 203/360/20 провадження № 61-17422св20, рішення від 14 липня 2021 року. Щодо завдання моральної шкоди, то наявність такої матеріалами справи не підтверджена. Не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між поширеною інформацією та станом здоров`я позивача. Посилання представника позивача на те, що визначення моральної шкоди здійснено з урахуванням відсотка відшкодування, яке отримують сім`ї загиблих на війні військовослужбовців, - суд вважає некоректним та не оцінює. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed