Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом Виконавчого комітету Миргородської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що [PERSON] [INFO] , є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 03.01.2024 року №2 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було відібрано у матері [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Яхницької спеціальної школи Полтавської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 травня 2024 року, справа №541/122/24, було відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав (рішення набрало законної сили 11.06.2024 р.). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №289, 288, 287, 286, 285, 284 малолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківської піклування. З моменту відібрання дітей пройшло півтора року, з моменту набрання законної сили рішення суду рік. За цей час [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] жодного разу не звертались до відділу «Служба у справах дітей» чи інших компетентних органів з питанням повернення їм дітей на виховання. Згідно з повідомленням Центру соціальних служб Миргородської міської ради від 19.03.2025 року №02/100 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для отримання соціальної послуги «соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах» з метою вирішення питання повернення їм неповнолітніх дітей на виховання до Центру не звертались. Вказали, що відповідачі по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надають, не відвідують не цікавляться їх життям. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.07.2025 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження (а.с 74). Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №237/25 від 17 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 14.10.2025 №2100/0/15-25 (а.с. 116). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 року визначеного головуючого суддю Морозовську О.А. Відповідно до ухвали суду від 23 жовтня 2025 року суддя Морозовська О.А. прийняла дану цивільну справу до свого провадження; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання по справі призначено на 10 листопада 2025 року, яке не одноразово відкладалося на іншу дату (а.с. 120, 137, 153). Ухвалою суду від 08.01.2026 року підготовче судове засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.173). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив та заперечень проти позову не надали. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-31). У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 03.01.2024 року №2 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було відібрано у матері [PERSON] (а.с.31). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 травня 2024 року, справа №541/122/24, було відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав (рішення набрало законної сили 11.06.2024 р.) (а.с.32-36). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №289 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.37). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №288 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.38). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №287 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.39). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №286 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.40). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №285 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.41). Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 19.06.2024 р. №284 [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.42). Згідно з повідомленням Центру соціальних служб Миргородської міської ради від 19.03.2025 року №02/100 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для отримання соціальної послуги «соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах» з метою вирішення питання повернення їм неповнолітніх дітей на виховання до Центру не звертались (а.с.46). Відповідно до характеристики, наданої інспектором сектору по роботі з органами самоорганізації населення від 19.03.2025 року №58/03-24, [PERSON] на даний час проживає по [ADDRESS] як ВПО у будинку з сестрою та її родиною. На території громади, зі слів голови вуличного комітету, характеризується з нейтральною боку. Із сусідами спілкується, не конфліктує. Офіційно не працевлаштований, живе за рахунок тимчасових підробітків. Були приводи до поліції за час проживання, зловживає алкоголем. Скарг від мешканців [ADDRESS] на громадянина [PERSON] до голови вуличного комітету не надходило. Участі в громадському житті громади не бере (а.с.48). Відповідно до характеристики, наданої інспектором сектору по роботі з органами самоорганізації населення від 19.03.2025 року №59/03-24, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце перебування її не відоме (а.с.47). Згідно з інформацією Яхницької спеціальної школи Полтавської обласної Ради від 19.03.2023 року за №54 [PERSON] та [PERSON] зараховані на навчання до освітнього закладу з 24.01.2024 року . [PERSON] та [PERSON] володіють навичками самообслуговування, але не стежать за охайністю зовнішнього вигляду та особистих речей. На уроках вони засвоюють матеріал на достатньому й середньому рівні, однак мають розсіяну увагу, швидко втомлюються, потребують додаткових пояснень і допомоги педагога. [PERSON] активна, бере участь у шкільних заходах, тоді як [PERSON] сором`язливий і менш контактний із незнайомцями. Обидва учні адаптувалися в колективі, мають друзів, люблять малювати, грати в рухливі ігри та відвідують гуртки «Умілі руки» та «ІдеЯ». Діти реагують на зауваження адекватно, але можуть вживати нецензурну лексику, а [PERSON] іноді бере чужі речі без дозволу. З батьками [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] діти зв`язку не підтримують. За час навчання у закладі ні [PERSON] , ні [PERSON] про батьків не згадували, спогадами про батьків з дорослими не ділилися.Батьки дітей не відвідували. Теплий одяг, взуття, канцелярське приладдя, гігієнічні засоби та солодощі не передавали. Медичного обстеження не ініціювали. З адміністрацією, класним керівником та вихователями на зв`язок не виходили.З 24.01.2024 року неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не відвідували ні батьки, ні інші родичі (а.с.43). Відповідно до повідомлення КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полавської обласної Ради від 01.04.2025 за №01-04/175 з приводу вихованців [PERSON] та [PERSON] , мати [PERSON] за час перебування дітей в закладі жодного разу не зверталась особисто, не телефонувала та не цікавилась ними. Батько [PERSON] телефонує дуже часто дітям, неодноразово приїздив, завжди цікавиться їхніми успіхами та здоров`ям (а.с.44). З повідомлення КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини ПОР» від 19.03.2025 за №214 вбачається, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у закладі з 16.02.2024 року на повному державному забезпеченні по теперішній час. За час перебування малолітніх дітей в закладі мати [PERSON] та батько [PERSON] не відвідували, не телефонували, станом здоров`я та розвитком дітей не цікавились (а.с.45). Згідно листа Виконавчого комітету Солонянської селищної ради за виз№02-27-1238/0/2-25 від 25.06.2025 року встановлено, що службою у справах дітей Солонянської селищної ради 233.06.2025 року було здійснено виїзд за адресою проживання [PERSON] з метою з`ясування думки останнього стосовно можливого позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Будинок був зачинений, зі слів односельчан [PERSON] був мобілізований, але самовільно залишив частину. Станом на 25.06.2025 [PERSON] не перетелефонував дл служби у справах дітей Солонянської селищної ради , з`ясувати його думку з приводу можливого позбавлення батьківських прав не вдалося (а.с.50). Батько [PERSON] , [PERSON] , 23 травня 2025 року подав письмову заяву до відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради із проханням позбавити його батьківських прав, пояснивши, що не є біологічним батьком дівчинки. Він зазначив, що на прохання [PERSON] записав себе батьком [PERSON] після її народження, але вже багато років не спілкується ні з дитиною, ні з її матір`ю і не планує цього робити в майбутньому (а.с.51). [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Яхницької спеціальної школи Полтавської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» (а.с.88). З метою забезпечення найкращих інтересів дітей та їхнього виховання в сімейному оточенні органом опіки та піклування Миргородської міської ради було прийняте рішення про роз`єднання сімейної групи дітей та влаштування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до прийомної сім`ї, тоді як їхні брати [PERSON] і [PERSON] залишилися в будинку дитини через серйозні вади здоров`я, які унеможливили встановлення контакту з прийомними батьками. Так, відповідно до розпорядження начальника Полтавської районної військової адміністрації від 30.05.2025 року №155 в с. Котельва Полтавського району було створено прийомну сім`ю [PERSON] і [PERSON] та влаштовано до неї дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8789,90). Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до позиції Верховного Суду, сформованої у справах №757/2025/19 від 06.05.2020 року, №464/6203/14-ц від 30.06.2021 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині 6 цієї статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав. Виконавчим комітетом Миргородської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по відношеню до їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.61-62). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування. Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Вони не створили належних умов для проживання дітей та не виявляють ініціативи щодо повернення дітей на виховання, що свідчить про їхню неспроможність забезпечити належний догляд і турботу. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідачів брати участь у вихованні та розвитку дітей, відповідачі не надали. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачів права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідає інтересам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ,., тому позовна вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягає до задоволення. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів аліментів, суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] перебувають у КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають в прийомній сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відповідачами зазначені обставина не спростовані. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку(доходу)матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні даного рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що відповідач офіційно працевлаштована, крім того перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України і отримує соціальну допомогу дитині померлого годувальника (а.с. 78,79, 165, 166). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Стягнути з [PERSON] , на користь прийомної сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнути з [PERSON] , на користь КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Саме такі розміри аліментів має забезпечити право неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів необхідно розпочати з 08.07.2025 року з дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в солідарному порядку. На підставі ст.ст. 7, 19, 164, СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 264, 268, 280-283, 353, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved