Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 03.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] з використанням останньою одноразового ідентифікатора укладено кредитний договір №3981189. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 8000 грн. Відповідно до умов договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка свої зобов`язання за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, у зв`язку з чим, виникла заборгованість в сумі 56320 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн., заборгованості за процентами - 46800 грн., заборгованість за комісіями 1520 грн. 13.01.2022 року укладено договір №13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на корить ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3981189. 10.01.2023 укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором «36981189 18.02.2025 року укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3981189. Позивач також зазначає, що 10.10.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір позики №555157666474. Вказаний договір відповідачка підписала за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» зобов`язалася надати позичальнику грошові кошти в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності платності. Відповідачка своїх зобов`язань за договором щодо повернення позики та сплати процентів не виконала, у зв`язку з чим, виникла заборгованість в сумі 5710 грн. 91 коп. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2400 грн., заборгованості за процентами - 3310 грн. 91 коп. В подальшому 18.12.2023 року укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555157666474. За підрахунком позивача загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 62030,91 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10400 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 50110,91 грн. заборгованість за комісіями 1520 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договорами №3981189 від 03.10.2021 року та за договором №555157666474 від 10.10.2021 року у розмірі 62030,91 грн., а також сплачений судовий збір 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідачки невідоме, її виклик до суду у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. /а.с.94/ Додатково судова кореспонденція направлена відповідачці за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачка вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачка клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.10.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №3981189. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит шляхом переказу на картковий рахунок у сумі 8000 гривень, строком на 30 днів з 03.10.2021 року до 02.11.2021 року. Договір укладено шляхом використанням [PERSON] підпису аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. /а.с.41/ Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитні договори підписані [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 1520 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2, п. 1.6 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. /а.с.107-115/ Договір (п.2.3) також передбачає можливість пролонгації строку кредитування. При цьому, п.2.3.1.2 договору регулює пролонгацію на стандартних (базових) умовах. Загальний строк пролонгації не може перевищувати 60 днів. Збільшення строку кредитування відбувається шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п.1.6 договору (як вже зазначалося така ставка становить 5%). Також позичальником за допомогою електронного підпису підписано паспорт споживчого кредиту. /а.с.117-118/ Факт отримання позивальником кредитних коштів в сумі 8000 грн. підтверджується квитанцією №1782127652 про переказ коштів в сумі 8000 грн. за допомогою сервісу LIQPAY на карту № [NUMBER] . /а.с.41 на звороті/ Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3981189 заборгованість відповідачки за період з 03.10.2021 року до 01.01.2022 року, становить 39520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість по процентам 30000 грн., заборгованість по комісії 1520 грн. /а.с.42-43/ Крім того, 10.10.2021 року [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладала з ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» договір позики №555157666474. /а.с.29-40/ Згідно п.1. 1 умов договору позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності кошти у загальному розмірі 2400 грн., які у випадку проведення пролонгації/реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за договором позики, строком на 23 календарні дні під проценти. Відповідно до п.1.1.1 договору сторони погодили тип процентної ставки фіксована. Договір передбачає застосування двох видів процентної ставки: -Знижену 1,10% на день від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1 договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня, що слідує за датою закінчення такого строку; -Стандартну процентну ставку 2,60% за день від суми позики, яка застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп.1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. Факт отримання позивальником кредитних коштів в торгова сумі 2400 грн. від ТОВ «Київська торговоінвестиційна компанія» підтверджується квитанцією №1789560491 про переказ коштів в сумі 2400 грн. за допомогою сервісу онлайн платежів LIQPAY, на карту № [NUMBER] /а.с.44 на звороті/ Згідно довідки по договору позики №555157666474 від 10.10.21 заборгованість відповідача за період з 10.10.2021 року до 14.10.2023 року становить 5710 грн. /а.с.45на звороті-46/ 13.01.2022 року між TOB «МІЛОАН» та TOB «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79. /а.с.51-53/ Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору відступлення права вимоги №13-01/2022-79 від 13.01.2022 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3981189 від 03.10.2021 в розмірі 39520 грн., із них 8000 грн. сума основного боргу за кредитом, 30000грн. заборгованість по нарахованим процентам, комісія 1520 грн. /а.с.62/ При цьому, фактор ТОВ «ВЕРДИКИ КАПІТАЛ» в період з 13.01.2022 року до 10.01.2023 року провів додаткове нарахування відсотків за кредитним договором в сумі 16800 грн., внаслідок чого розмір заборгованості збільшився з 39520 грн. до 56320 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. /а.с.47/ Таке нарахування процентів здійснено у відповідності до п.4.2 договору, згідно якого у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст..625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обовязок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. В подальшому 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023. /а.с.63-66/ Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 3981189 від 03.10.2021 в розмірі 56320 грн., із них 8000 грн. сума основного боргу за кредитом, 46800 грн. заборгованість по нарахованим процентам, комісія 1520 грн./а.с.15/ 18.02.2025 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №18-02/25. /а.с7-8/ Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу до договору відступлення права вимоги №18-02/225 від 18.02.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 3981189 від 03.10.2021 в розмірі 56320 грн., із них 8000 грн. сума основного боргу за кредитом, 46800 грн. заборгованість по нарахованим процентам, комісія 1520 грн. /а.с.16/ Крім того, 18.12.2023 року між первісним кредитором ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №18/12-2023. /а.с.56-58/ Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу до договору відступлення права вимоги №18/12-2023 від 18.12.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 555157666474 від 10.10.2021 в розмірі 5710.91 грн., із них 2400 грн. сума основного боргу за кредитом, 3310,91 грн. заборгованість по нарахованим процентам. /а.с.17/ Подібні відступлення права вимоги відповідають положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Заборгованість відповідачки за кредитним договором та договором позики залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитом та позикою є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в сумі 16000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позову додано договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги та витяг з акту про надання юридичної допомоги. /а.с.21-22, 22 на звороті-23, 27, 28/ З акту про надання юридичної допомоги убачається, що вартість усної консультації з вивченням документів за дві години складає 4000 грн., вартість складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду за чотири години складає - 12000 гривень. Загальна вартість послуг склала 16000 гривень. /а.с.28/ Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором не є унікальним за своєю суттю, а тому не представляє значної складності. На те, що поданий позов про стягнення кредитної заборгованості не є поодиноким вказує характер діяльності позивача, яка полягає у наданні фінансових послуг, а також зміст договору про надання правничої допомоги, предметом якого є необмежена кількість заяв, скарг та інших документів правового характеру, а щодо строку дії договору зазначено, що він є безстроковим. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», з 16000 грн. до 3000 грн.

Outcome: approved