Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 08 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №09928-05/2024, строком на 120 днів, базова процентна ставка становить 1,5 % на день. ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надано відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на картку [NUMBER] , яку відповідач вказала при оформлені кредиту. 29 серпня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу №01.02-26/24, у відповідності до умов якого ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передає (відступає) ТОВ"СВЕА ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ"СВЕА ФІНАНС" приймає належні ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-26/24 від 29 серпня 2024 ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №09928-05/2024 від 08 травня 2024 року, у сумі 16240 грн.: з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6840 грн. сума заборгованості за відсотками; 5400 грн. неустойка. З зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №09928-05/2024. Відповідно до положень п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За положеннями п.1.2 договору, кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту - 04 вересня 2024 року. Згідно положень п.1.4.1 договору, денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 1.6 договору) ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" належним чином виконали умови договору, перерахувавши суму кредиту у розмірі 4 000 грн. на картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" № 21/788-рк від 01 травня 2023 року. Відповідно до квитанції IPAY.UA операції №391059075 від 08 травня 2024 року банком здійснено переказ грошових коштів на рахунок одержувача на суму 4000 грн. 00 коп., карта отримувача [NUMBER] . 29 серпня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу №01.02-26/24, у відповідності до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передає (відступає) ТОВ"СВЕА ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" приймає належні ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-26/24 від 29 серпня 2024 року ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 35253-04/2024 від 27 квітня 2024 року., у сумі 16240,00 грн.. З наданого позивачем розрахунку встановлено, що відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі у сумі 16240,00 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту - 4000,00 грн.; - заборгованість по відсотках - 6840,00 грн.; неустойка - 5400,00 грн.. Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч.4,5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно положень ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до положень ч.8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. [PERSON] уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" вищевказаний Договір про надання фінансового кредиту №34411-04/2024 від 26 квітня 2024 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. За положеннями ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У положенням ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно положень ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За положеннями ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими, і такими що підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.. Суд

Outcome: approved