Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2017 року по 25.08.2021 року. У період шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . 13 вересня 2023 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторін, дитина проживає разом з матір`ю в м. Вінниця, при цьому зареєстровані позивач з дитиною по [ADDRESS] , яка належала матері позивача. 16 квітня 2025 року позивач з дитиною були зняті із зареєстрованого місця проживання на підставі заяви власника житла. 13.05.2025 року позивачка зареєструвала своє місце проживання у квартирі під номером [ADDRESS] , проте зареєструвати місце проживання дитини позивачка не має можливості, оскільки відсутня згода батька. Так, Рішенням про відмову у реєстрації місця проживання від 13.05.2025 року ДАП BMP, відмовив у реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу щодо надання згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини за адресою матері. Разом з тим, після розірвання шлюбу відповідач з колишньою дружиною не підтримує зв`язок. Крім того, відповідач не спілкується з дитиною та участі у його вихованні також не приймає. Більш того, позивачу відомо, що відповідач виїхав за межі України. Позивач в телефонному режимі зверталась до відповідача з проханням щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання їхньої дитини, проте відповідач прохання позивача ігнорує. За даних обставин, позивач вимушена звертатися до суду з даним позовом, просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька, [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені останньою судові витрати: 968,96 грн. - витрати зі сплати судового збору та 8000 грн. - оплата послуг з надання правничої допомоги. Адвокат Кравець В.А. через систему «Електроний суд» надіслала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. Представник виконкому Вінницької міської ради (як орган опіки і піклування) у судове засідання надав висновок про доцільність надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька, [PERSON] , також просить розгляд справи провести у відсутності представника, покладається на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради за дорученням Семенова Н.Л. у судове засідання надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, покладається на розсуд суду та підтримує висновок виконкому Вінницької міської ради від 02.02.2026 за № 01/00/011/6098. Представник Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за дорученням Петренко К.В. у судове засідання надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить зі слідуючого. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, не надав своїх заперечень та доказів на їх підтвердження, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд встановив, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 серпня 2021 року (справа № 148/1021/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано.(а.с. 10) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2018. (а.с. 8 зворот) Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 липня 2020 року (справа № 148/682/20) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття.(а.с. 12-13) [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 21.03.2025 у розмірі 192773,00 грн., згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 21.03.2025 року за підписом головного державного виконавця Парубок Яни. (а.с. 16-17) 13 вересня 2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , відповідно свідоцтва про шлюб від 13.09.2023 року, серія [NUMBER] .(а.с. 8) [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , відповідно договору купівлі-продажу від 09.05.2025 року. (а.с. 21 зворот-23) [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.09.2018 по 16.04.2025, згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 26.05.2025 за № 2025/006905269.(а.с. 9 зворот) [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.05.2025, згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 26.05.2025 за № 2025/006905154.(а.с. 7 зворот) [PERSON] , [INFO] відвідував комунальний заклад «Дошкільні навчальний заклад №1 Вінницької міської ради» з 17.08.2021 року 30.08.2024 року (Наказ №84 від 16.08.2021 p., Наказ №101 від 20.0Х.2024 p.), відповідно довідки КЗ «Дошкільні навчальний заклад №1 Вінницької міської ради» від 31.03.2025 за № 40.(а.с. 18 зворот) [PERSON] , [INFO] дійсно відвідував заняття «Перлинка», тричі на тиждень в ТОВ «Центр розвитку дітей та юнацтва «ДивоСвіт» з 27.10.2023 року по 14.05.2024 року. Також дійсно відвідує заняття з англійської мови з 05.09.2024 по теперішній час, відповідно довідки ТОВ «Центр розвитку дітей та юнацтва «ДивоСвіт» від 04.04.2025 за № 1/4/25. (а.с. 19) Рішенням про відмову у реєстрації місця проживання від 13.05.2025 року, ДАП BMP відмовив у реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу щодо надання згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини за адресою матері.(а.с. 19 зворот 21) [PERSON] , [INFO] з 01.06.2025 проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно акту про фактичне проживання осіб, не зареєстрованих в житловому приміщенні від 13.11.2025 року складеного ОСББ «Амосова 9». (а.с. 105) [PERSON] , [INFO] навчається з 01.09.2024 p. по теперішній час в 2-В класі комунального закладу «Вінницький ліцей № 26 ім. Героя України Д. Майбороди», відповідно довідки КЗ «ВЛ № 26 ім. Героя України [PERSON] » від 11.11.2025 за № 02-37/319. (а.с. 105 зворот) Згідно з висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 02 лютого 2026 року № 01/00/011/6098 визнано за доцільне надання дозволу на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини, [PERSON] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом (стаття 176 СК України). Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. У пункті 33 Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (пункт 51 Порядку). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 752/2951/20 (провадження № 61-11860св21), заначено, що: "при вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами". Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). [PERSON] звернулася з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, в обґрунтування якого вказала, що у зв`язку із сімейними обставинами та зміною її місця проживання, виникла необхідність у зміні місця реєстрації дитини за іншою адресою, в квартирі, яка на праві приватної власності належить позивачеві. Проте, [PERSON] ігнорує її звернення про надання згоди - дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, створює перешкоди, відмовляючись у добровільному порядку надати дозвіл на реєстрацію/декларування місця проживання сина за місцем реєстрації матері. Таким чином з огляду на вищевикладене встановлено, що [PERSON] , проживає разом із сином [PERSON] в квартирі, яка належить їй на праві власності за адресою: [ADDRESS] . При цьому дитина [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрована. Дитина за місцем фактичного проживання відвідує навчальний заклад та гуртки. Батько дитини [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся своєчасно та належним чином, за зареєстрованою адресою проживання, також останній участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 27.01.2026, не взяв, хоча належним чином був повідомлений рекомендованим листом від 19.01.2026 №31/00/005/3200 та за допомогою додатку Viber, Telegram, оскільки за вказівкою позивача перебуває за межами України, тим самим позивач позбавлена можливості отримати у останнього дозвіл на реєстрацію сина за своєю адресою проживання. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 23.01.2026 працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи норми чинного законодавства України та міжнародного права, діючи в якнайкращих інтересах дитини, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини, [PERSON] . Згідно з частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, реєстрація дитини у квартирі, яка належить матері на праві власності, відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме прав інших учасників сімейних відносин. Тому слід надати дозвіл позивачці на реєстрацію [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини, [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією від 27.05.2025 року. (а.с.1) Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 968,96, 00 грн. при зверненні до суду з даним позовом. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року у справі № 463/2001/19 (провадження № 61-1893св23)). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (пункт 5.44)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19 зазначено, що: "адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" […] визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У справі, суд встановив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представником [PERSON] - адвокатом Кравець В.А. були подані копії: - договору про надання правової допомоги від 26 травня 2025 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Кравець В.А., відповідно до пункту 3.2 якого за правову допомогу, передбачену в пункті 3.1 договору замовник сплачує виконавцю гонорар у фіксованму розмірі 8000,00 грн. за надання правничої допомоги; - квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.05.2025 року, згідно якої Філіна Л.О сплатила 8000,00 грн. Адвокатському б`юро «Кравець В.А» за договір про наданні правової допомоги від 26 травня 2025 року. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам суд враховує те, що позовна заява не є значною за обсягом та складною за змістом. Судовий розгляд відбувся за відсутністю адвоката Кравець В.А. та інших учасників процесу, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі наведеного та

Outcome: approved