Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

22 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла позовна заява ТзОВ «Бізнес позика», за підписом представника позивача Мишевської Н.М., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16120,72 грн. та судових витрат в розмірі 2422,40 грн., яка сформована в системі «Електронний суд» 19 грудня 2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 січня 2023 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №458258-КС-001 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами згаданого договору сума кредиту складає 5000,00 грн., плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 2,00000000%, визначено графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Звертає увагу, що електронний договір містить усі істотні умови для відповідного виду договору. Вказує, що ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника. Зазначає, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 01.12.2025р. утворилась заборгованість за Договором №458258-КС-001 від 13.01.2023р. в розмірі 16120,72 грн. З огляду на зазначене, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №458258-КС-001 від 13.01.2023р. про надання кредиту, що становить 16120,72 грн. та складається з прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 5000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 10370,72 грн., суми прострочених платежів за комісією у розмірі 750,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,20 грн. Ухвалою суду від 06.01.2026р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та призначено судове засідання на 03 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача на 11 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 98), не з`явилася, проте в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи здійснювати у спрощеному провадженні у відсутності представника позивача; проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 1-9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подававав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 89-90, 99-100). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю виконавчого комітету Новодністровської міської ради №03-09/1414 від 26.12.2025р. (а.с. 80), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із судовими повістками, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що порядок надання фінансових послуг ТзОВ «Бізнес позика» встановлюють Правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес позика», затверджені наказом директора ТзОВ «Бізнес позика» № 13-ОД від 27.06.2022р. (а.с. 40-49). Згідно з Візуальною формою послідовності дій Клієнта (а.с. 37) [PERSON] ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором UA-3116 паспорт споживчого кредиту, ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови, акцептував умови оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-5449. В матеріалах справи наявні пропозиція (оферта) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір №458258-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13.01.2023р., укладені між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] (а.с. 27-36). Також суду надано Договір №458258-КС-001 від 13.01.2023р. про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (надалі Кредитний договір), який укладено між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] шляхом підписання договору споживачем електронним цифровим підписом одноразового ідентифікатора UA-5449 (а.с. 22-26). У п. 7.3.1. Кредитного договору зазначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 2. Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. на строк 16 тижнів до 05 травня 2023 року, на засадах поворотності та платності із стандартною фіксованою процентною ставкою за Кредитом 2,00000000% в день та комісією за надання Кредиту 750,00 грн. (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес позика» та Договором про надання кредиту. Згідно з Анкетою клієнта від 05.12.025р. [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний № [NUMBER] , 13 січня 2023 року отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. на номер банківського рахунку [NUMBER] (а.с. 38). Крім того, у відповідь на запит суду АТ «Ощадбанк» також надало відповідь №46/12-11/8246/2026/БТ від 20.01.2026р., що 13 січня 2023 року на картку № [NUMBER] , фінансовий номер за зазначеним рахунком [NUMBER] , яка належить [PERSON] , було здійснено зарахування грошових коштів в сумі 5000,00 грн. (а.с. 92). Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Згідно з п. 7.16. Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Додаток №1 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. У п. 3.2.3. Кредитного договору є графік платежів із зазначенням дат чергових платежів: 27.01.2023, 10.02.2023, 24.02.2023, 10.03.2023, 24.03.2023, 07.04.2023, 21.04.2023, 05.05.2023 та сум, які підлягають сплаті. Згідно з п. 4.1. Кредитного договору Позичальник має право повністю або частково достроково повернути кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів, про що він зобов`язаний повідомити Кредитодавця з оформленням відповідного документа. Крім того, відповідно до п. 4.2.5. Кредитного договору Позичальник маючи намір відмовитись від Договору, строк (термін) дії якого не перевищує 14 календарних днів, повідомити про такий намір Кредитодавця у письмові формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) до закінчення 14-го календарного дня з дня укладення Договору відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». У п. 6.1. Кредитного договору передбачено, що Сторони несуть відповідальність за порушення умов Договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно-правових актів законодавства України та цього Договору. Зміст Кредитного договору відповідає інформації з Паспорту споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] (а.с. 20-22), зокрема, сума/ліміт кредиту: 5000,00 грн. Строк кредитування: 16 тижнів. Спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів. Тип процентної ставки фіксована, 2,00000000%. Комісія за надання кредиту 750,00 грн. Із розрахунку заборгованості за кредитом станом на 05 грудня 2025 року та довідки про стан заборгованості станом на 05 грудня 2025 року вбачається, що позичальник [PERSON] , має заборгованість за кредитом у розмірі 16120,72 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн., заборгованість по відсотках 10370,72 грн., заборгованість по комісії 750,00 грн. (а.с. 11-19). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Як вбачається з матеріалів справи, а саме Договору №458258-КС-001 від 13.01.2023р. про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) та Анкети клієнта від 13.01.2023р. відповідач вказав своє ім`я, серію та номер паспорту, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, номер карткового рахунку, електронну адресу, місце проживання та реєстрації, а також смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору, зокрема, підпису [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства у сфері комерційної концесії, суд приходить до висновку, що між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №458258-КС-001 від 13.01.2023р. про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) на суму 5000,00 грн. із стандартною процентною ставкою 2,00000000% на день, комісією за надання кредиту в розмірі 750,00 грн. та орієнтовною загальною вартістю кредиту 10480,00 грн. Строк кредитування визначений договором 16 тижнів: з 13 січня 2023р. по 05 травня 2023р. включно. Отримання відповідачем [PERSON] коштів за Кредитним договором підтверджується листом АТ «Ощадбанк» також надало відповідь №46/12-11/8246/2026/БТ від 20.01.2026р. про дату зарахування коштів на рахунок. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем отримано кошти та сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків, комісія. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів повного погашення заборгованості кредитору. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що такий не суперечить умовам Кредитного договору. Таким чином, враховуючи заявлені позивачем вимоги, беручи до уваги надані позивачем розрахунки, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача [PERSON] щодо укладення Кредитного договору та отримання 5000,00 грн. у кредит, за відсутності доказів повного погашення заборгованості, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ТзОВ «Бізнес позика» в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 203-205, 207, 215, 509, 526-527, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638-639, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис»,

Outcome: approved