Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

18 грудня 2025 року позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 20 вересня 2021 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 20 вересня 2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501362095 [PERSON] запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту. 20 вересня 2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501362095 Банк прийняв пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501362095 від 20 вересня 2021 року. У Додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Таким чином, 20 вересня 2021 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 30 000 грн; процентна ставка 45% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 24 місяці; дата повернення кредиту 20 вересня 2023 року. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. [PERSON] порушив зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 49 605,19 грн., з яких 25 139,51 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24 465,68 грн - заборгованість за відсотками. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань. Дані вимоги залишено відповідачем без реагування. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Посилаючись на викладене, АТ «СЕНС БАНК» просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №501362095 від 20 вересня 2021 року у розмірі 49 605,19 грн, яка складається з: 25 139,51 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 24 465,68 грн заборгованості за відсотками, судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 4 494,01 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 20 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, підписавши Оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501362095 з пропозицією Банку укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. 20 вересня 2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501362095 АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501362095 від 20 вересня 2021 року на наступних умовах: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 30 000 грн; процентна ставка 45% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 24 міс.; дата повернення кредиту 20 вересня 2023 року. Комісійна винагорода за надання та обслуговування (управління) кредиту 0,00% від суми кредиту. У Додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторони підписали Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, в розділі 4 визначено інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту визначено: строк внесення платежу до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки по 280 грн. На підтвердження надання кредитних коштів, надано копію Меморіального ордеру №561333989 від 20 вересня 2021 року про перерахування отримувачу [PERSON] суми 30 000,00 грн, призначення платежу надання кредиту за кредитним договором №501362095 від 20 вересня 2021 року, а також виписку по особовим рахункам [PERSON] за період з 20 вересня 2021 року по 29 серпня 2025 року. Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої АТ «СЕНС БАНК», [PERSON] отримав на зазначений ним номер мобільного телефону текстове повідомлення про умови кредитування, обрані ним, та одноразовий ідентифікатор, яким необхідно було підписати оферту за для укладення угоди та отримання ним кредитних коштів. Підписання угоди №501362095 про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», позичальником здійснено ОТП-паролем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29 серпня 2025 року у відповідача [PERSON] існує заборгованість за Кредитним договором №501362095 від 20 вересня 2021 року, що становить 49 605,19 грн, з яких: 25 139,51 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24 465,68 грн - заборгованість за відсотками, яка до цього часу не погашена. 24 березня 2025 року АТ «СЕНС БАНК» на адресу [PERSON] , було направило досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, а саме: погашення заборгованості у розмірі 49 605,19 грн. Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Згідно положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Відповідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 ЦК України). Статтею 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідно до ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним зі видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких встановлено дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявляючи позовні вимоги, АТ «СЕНС БАНК» посилається на те, що 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк», найменування якого змінено на АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] було укладено Угоду про надання споживчого кредиту №501362095 шляхом акцептування Банком пропозиції [PERSON] на укладання вказаної угоди. На підтвердження обставин укладення Кредитного договору позивач АТ «СЕНС БАНК» надав копії оферти та акцепту пропозиції на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501362095 від 20 вересня 2021 року, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, які підписані Банком та [PERSON] , розрахунок заборгованості по кредиту, копію вимоги про усунення порушень. Також, до позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» надало виписку по рахунку [PERSON] за період із 20.09.2021 року по 29.08.2025 року, з якої вбачається надання відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок, факт користування ними, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. При цьому, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 року у справі №298/825/15-ц). Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Отже, своїм підписом, [PERSON] підтвердив інформацію надану ним Банку як достовірну. Підписавши матеріали кредитної справи відповідач підтвердив, що ним укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином. Суд зауважує, що підписання відповідачем [PERSON] оферти, а Банком акцепту, Кредитний договір між сторонами не був би укладеним. Згідно наданого АТ «СЕНС БАНК» розрахунку станом на 29 серпня 2025 року [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором №501362095 від 202 вересня 2021 року, у загальному розмірі 49 605,19 грн, яка складається з: 25 139,51 грн заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24 465,68 грн - заборгованості за відсотками. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. Підписавши матеріали кредитної справи відповідач [PERSON] підтвердив, що ним укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином. Також, суд констатує, що на момент укладання спірного кредитного договору [PERSON] не звертався до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим висловивши згоду з усіма його умовами та не подавав до банку звернень щодо роз`яснення його умов. Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №501362095 від 20 вересня 2021 року належним чином не виконав, у результаті чого утворилась заборгованість. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ «СЕНС БАНК», заборгованість за Кредитним договором №501362095 від 20 вересня 2021 року у розмірі 49 605,19 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 25 139,51 грн; заборгованості за відсотками 24 465,68 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., укладено Договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, згідно умов якого Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати Послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах Замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення Заборгованості з Боржників Замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими Боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої Заборгованості, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі Послуги (п.1.1. Договору). Пунктом 3.1 Договору визначено, що за надання Послуг, що полягають у вчиненні Виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього Договору, Замовних сплачує на користь Виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн; - за отримання рішення суду 225 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь Замовника 7,85%. Беручи до уваги те, що розмір понесених АТ «СЕНС БАНК» витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, виходячи з критеріїв їх реальності та співмірності із складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «СЕНС БАНК» витрат на професійну правничу допомогу. Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги позивача АТ «СЕНС БАНК» у повному обсязі, тому він має право на відшкодування з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 494,01 грн. Оскільки, позовна заява подана АТ «СЕНС БАНК» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду АТ «СЕНС БАНК» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується меморіальним ордером №853638 від 07 листопада 2025 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422,40 грн.

Outcome: approved