Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-10 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] 3-х років. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тобто як чоловік і дружина. Під час спільного проживання [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є відповідач. Позивач не може працювати бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2025 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 05 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 11 лютого 2026 року. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач та відповідач подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач позов визнав, просив зменшити розмір судових витрат. Долучив виписку з карти про витрати. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу. [INFO] народилась [PERSON] , у свідоцтві про народження якої відповідач [PERSON] записаний батьком. Позивач разом з донькою проживають разом. Даний факт визнаний сторонами, тому не підлягає доведенню. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.91 СК Українижінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, норми діючого законодавства передбачають обов`язок чоловіка утримувати жінку, з якою проживає його дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги той факт, що малолітня дитина [PERSON] , 2024 року народження ще не досягла трьох років, проживає разом зі своєю матір`ю - позивачем у справі, відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим, а також його майновий стан, згідно виписки з карткового рахунку має стабільний офіційний заробіток, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі частини, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, який суд вважає достатньо обґрунтованим. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі положення ст. 141 ЦПК України, стягує судові витрати за розгляд справи з відповідача на користь держави, оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду із відповідним позовом позивач була звільнена від його сплати. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з нього підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved