Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-04 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської сільської ради с. Тернівка Черкаського району Черкаської області, звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Свою заяву обґрунтовує тим, що до органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської сільської ради с. Тернівка Черкаського району Черкаської області надійшла заява від [PERSON] з проханням ініціювати направлення до суду заяви про визнання її сина [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Органом опіки та піклування було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , встановлено І група інвалідності з дитинства, безстроково, він потребує постійної сторонньої допомоги, частково залежний від сторонніх осіб. Враховуючи наведене орган опіки та піклування просив визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном [PERSON] . Ухвалою від 30 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначав справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Також залучено до участі у розгляді справи як заінтересовану особу [PERSON] та доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення представництва інтересів в суді [PERSON] . Ухвалою суду від 10 червня 2025 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року провадження по справі відновлено. В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні заяви наполягав. Заінтересована особа в судовому засіданні просила заяву задовольнити. Адвокат особи, щодо якої подана заява про визнання недієздатною [PERSON] в судовому засіданні просив подану заяву задовольнити. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, зважаючи на висновок судово-психіатричної експертизи та стан здоров`я [PERSON] , вважає за необхідне провести судове засідання без його участі в судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І «А» групи з дитинства, безстроково, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №38/25/344/В. Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 12 березня 2025 року, [PERSON] з 30 січня 2007 року зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. В зв`язку з цим, ухвалою суду від 10 червня 2025 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану [PERSON] , проведення якої доручено експертам Черкаської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 639 від 15 жовтня 2025 року комісія прийшла до висновку що [PERSON] страждає на хронічне стійке психічне захворювання глибоку розумову відсталість з повною відсутністю мови (алалією), ауто-агресивними діями, судомними нападами, через що він не здатний на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказана глибока розумова відсталість з огляду на не осмислення оточуючого, неспроможність до будь-якого вербального, невербального контакту, грубий тотальний недорозвиток вищих психічних функцій з відсутністю мови (алалією), позбавляє [PERSON] можливості з`являтися в судові засідання та давати пояснення по справі. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 29 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. За змістом положень Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), якщо вона не визнана недієздатною або не обмежена в дієздатності. При цьому, як встановлено ч. 1 ст.36 ЦК України якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд може обмежити її цивільну дієздатність. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України в разі якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними вона може бути визнана судом недієздатною. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів того, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом. У наслідок проведеної експертизи встановлено, що в нього на даний час наявний стійкий хронічний психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Як вбачається з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст.63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Аналогічні норми передбачені і ч.1 ст.300 ЦПК України, згідно з якою суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Держава несе обов`язок забезпечити захист та реалізацію прав недієздатних осіб, створити умови для задоволення їхніх потреб. Відповідно до ч.1ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02 листопада 2023 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Рішенням виконавчого комітету Тернівської сільської ради №29 від 07 квітня 2025 року, затверджено висновок опікунської ради про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Сільський голова Тернівської сільської ради звернувся до суду з поданням щодо можливості призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 12 березня 2025 року, [PERSON] з 03 грудня 2008 року зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до характеристики з місця проживання, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, доброзичлива. Відповідно до висновку про стан здоров`я від 23 березня 2025 року, за станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна. Згідно сертифікатів серії 10ААЗ №092245 та серії 10ААЗ №057192 від 10 червня 2024 року, у [PERSON] розлади психіки та поведінки та ознаки наркологічних захворювань відсутні. Відповідно до витягу з інформаційної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Тернівка, на території України станом на 17 березня 2025 року не знятої чи непогашеної судимості не має. Відомості притягнення до кримінальної відповідальності відсутні та відомості про розшук відсутні. Наявність визначених ст.64 ЦК України обставин, які перешкоджали б [PERSON] бути опікуном [PERSON] судом не встановлено. Враховуючи викладене, оскільки недієздатність [PERSON] та можливість [PERSON] бути його опікуном доведена належними та допустимими доказами, суд вважає за можливе задоволити заяву в повному обсязі. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Як встановлено з повідомлення ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 08 грудня 2025 року експертами при проведенні експертизи [PERSON] було витрачено 6 експертогодин, вартість однієї експертогодини складає 1153 грн 66 коп., тобто загальна вартість експертизи становить 6921 грн 96 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Таким чином, понесені витрати на проведення судової експертизи слід компенсувати експертній установі за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved