Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-05 00:00:00

19 березня 2025 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Стариченко М.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в порядку поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації належної йому 1/2 частки автомобіля «KIA OPTIMA», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , грошову суму в розмірі 268 543,50 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2148,35 грн. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1997 року по момент його розірвання рішенням суду від 07 жовтня 2024 року. Під час перебування у шлюбі у 2023 році подружжя придбало за спільні кошти майно для потреб сім`ї автомобіль КІА OPTIMA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Автомобіль оформили на ім`я відповідачки [PERSON] . За таких обставин, оскільки добровільно ділити майно [PERSON] не бажає, сторона позивача просить стягнути з неї вартість 1/2 частки автомобіля, виходячи із визначеної загальної середньо-ринкової вартості, тобто 268543,50 гривень. Ухвалою судді від 31 березня 2025 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 26 березня 2025 року, у справі відкрите загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 15 травня 2025 року [PERSON] подала до суду в одному документі відзив на позов і зустрічній позов до [PERSON] , в якому заявила вимоги: задовольнити первісний позов частково, стягнувши з [PERSON] половину (1/2 частки) отриманих грошей з продажу автомобіля «KIA OPTIMA», реєстраційний номер [NUMBER] , 200000 гривень; відмовити в повному обсязі у частині первісного позову [PERSON] в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень та сплаченого судового збору в сумі 2148,35 гривень; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме 1/2 квартири [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] 1/2 суми грошей набутих у шлюбі за які було придбано їх донці [PERSON] автомобіль «FORD Fusion», державний номер « [NUMBER] », сірого кольору, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] суму судового збору у розмірі 1745,50 гривень; стягнути з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 гривень. В обґрунтування зустрічного позову вказано, що окрім вказаного у первісному позові майна, автомобіль КІА OPTIMA, реєстраційний номер [NUMBER] (яку позивачка 11 березня 2025 року продала за 400000 гривень, і не заперечує сплатити половину від цієї суми), ще було придбано квартиру [ADDRESS] , що зареєстрована за [PERSON] . Отже [PERSON] наполягає щодо визнання за нею права власності на 1/2 квартири. Крім того, [PERSON] оплатив з грошей, які належали подружжю, як сумісно нажите майно, придбання автомобіля для спільної доньки сторін [PERSON] «Ford Fusion» д.н.з.« [NUMBER] ». Точна сума не відома, але за словами колишнього чоловіка, не менше 525000 гривень. Ухвалою судді від 15 травня 2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. 05 червня 2025 року відповідачка [PERSON] подала до канцелярії суду відзив на позов, в якому не заперечувала проти часткового задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з неї половини суми (1/2 частки) грошей, отриманих з продажу автомобіля KIA OPTIMA лише у сумі 200000 гривень. Просила відмовити в задоволенні в повному обсязі в первинному позові [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10000 гривень та судового збору в розмірі 2148,35 гривень. Також 05 червня 2025 року відповідачка [PERSON] подала уточнену зустрічну позовну заяву (з аналогічними змістом, предметом і підставами позову, відповідно його попередньої редакції), в якій просила суд: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме 1/2 квартири [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] 1/2 суми грошей набутих у шлюбі в сумі 262500 гривень, за які було придбано їх донці [PERSON] автомобіль «FORD Fusion», державний номер « [NUMBER] », сірого кольору, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] суму судового збору у розмірі 7609,51 гривень; стягнути з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 гривень. Ухвалою судді від 05 червня 2025 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 15 травня 2025 року, прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В «уточненій редакції» зустрічного позову від 05 червня 2025 року [PERSON] також заявила клопотання про виклик і допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 10 червня 2025 року представник позивача адвокат Стариченко М.П. за допомогою системи «Електронний суд» подав відзив на зустрічний позов, в якому не заперечував щодо його часткового задоволення, в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В задоволенні решти позовних вимог, а також у відшкодуванні [PERSON] витрат на правничу допомогу просив відмовити. 10 червня 2025 року представник позивача адвокат Стариченко М.П. за допомогою системи «Електронний суд» подав відповідь на відзив на первісний позов, в якому наполягав на необхідність задоволення заявлених вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року задоволено клопотання відповідачки [PERSON] , та витребувано: з AT «КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію витрат грошових коштів з особистого карткового рахунку платника [NUMBER] , код платника 2637919312, у період часу з 01 січня 2024 року по 07 жовтня 2024 року; Витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях інформацію про час реєстрацію автомобіля FORD Fusion, державний помер [NUMBER] , сірого кольору, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] та про дійсну його вартість. 09 липня 2025 року на виконання ухвали суду надано докази з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях. 21 липня 2025 року на виконання ухвали суду надано докази з AT «КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 22 липня 2025 року у справі закрите підготовче провадження, призначено судовий розгляд по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати свідка зі сторони позивача [PERSON] , далі свідків зі сторони відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , після чого дослідити письмові докази. Ухвалою суду протокольної форми від 27 січня 2026 року прийнято відмову сторони відповідача від допиту свідка [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою, вони придбали спірні квартиру і автомобіль «KIA OPTIMA». Квартиру оформили на нього, а машину на дружину. В шлюбі були 1993 року по 2024 рік. Останній рік шлюбу жили вже окремо. « [PERSON] » купили для родини, за його фінанси, але [PERSON] сказала, що машина належить їй, і продала без його відома та згоди. Донька свою машину купила сама. Донька живе з хлопцем, має дитину. Як батько, він їй допомагає, але машину вона купляла за свої. В судовому засіданні представник позивача адвокат Стариченко Микола Петрович пояснював, що за час шлюбу подружжя « [PERSON] » придбало автомобіль «KIA OPTIMA», реєстраційний номер [NUMBER] і квартиру [ADDRESS] , які, на його переконання, належать сторонам в рівних частинах. Отже не заперечує проти часткового задоволення зустрічного позову і визнання за відповідачкою права власності на 1/2 частку квартири, але, оскільки [PERSON] самовільно продала спільний автомобіль, просить стягнути з неї на користь позивача половину ринкової вартості машини. Щодо другої позовної вимоги зустрічного позову заперечує, оскільки машину самостійно придбала донька сторін, а тому вартість автомобіля не має відношення до майна подружжя. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що за час шлюбу з позивачем, вони купили квартиру, та 01.09.2023 року машину (« [PERSON] »). Їх донька пішла від чоловіка, і з 2021 року жила з ними. Коли сторони розлучались, донька захотіла машину. [PERSON] дав на це доньці гроші, що подружжя відкладало як заощадження, яких було близько 5000 доларів США. Передачу грошей, вона не бачила, але донька тоді не працювала і сама купити не могла. 04.10.2024 року донька купила «Форд Фьюжен». Автомобіль «KIA OPTIMA» відповідачка дійсно продала. Дозвіл у [PERSON] запитувала десь за місяць до того. В день продажу не казала йому. Машину продала на «Авто-РІА», де оголошення до цього було 5 місяців. Продала людям з Кам`янського, за 9,8 тисяч доларів. Така ціна відповідала дійсності. Половину коштів вона не проти віддати чоловіку, але необхідно поділити квартиру і «Форд Фьюжен». Останні п`ять років вона також працювала, і заробляла гроші. Була вчителькою англійської мови та підробляла по підготовці до школи і вела курси англійської. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Рябчинський Андрій Анатолійович пояснив, що сторона відповідача частково погоджується з первісним позовом, оскільки автомобіль «KIA OPTIMA» було продано за 400000 гривень, що є реальною ціною, і не заперечує щодо стягнення половини цієї суми. Натомість наполягає, що також повинно бути в рівних частках поділено інше майно подружжя квартиру, та заощадження, на які було придбано автомобіль «Форд Фьюжен». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] і [PERSON] . Свідок проходить службу з [PERSON] , та знайомий з ним з 2023 року. Вони разом ходять на зміну на КПП і багато спілкуються. Служать в управлінні роти, однак не підпорядковані один-одному. [PERSON] бачив рази 2-3. З донькою сторін особисто не знайомий. Зі слів [PERSON] , донька досить успішна. Пам`ятає, як подружжя в 2023-2024 році купило автомобіль «Кіа». Також [PERSON] казав йому, що має квартиру. Розрив родини « [PERSON] » відбувся з літа 2024 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] і [PERSON] знає 17 років, з 2009 року. Відносини мали дружні, конфліктів не було, підтримували зв`язок, бачились, святкували дні народження, созвонювались. Перед її весіллям між [PERSON] і [PERSON] почались конфлікти через машину, та після [PERSON] подав позов на розлучення. Пам`ятає, як в липні 2024 року, коли на СТО у її чоловіка ремонтували машину «KIA OPTIMA», яку [PERSON] купив для [PERSON] , вона розмовляла з позивачем. Тоді у подружжя все було добре. Через один-два тижні між сторонами почались сварки через машину. Після свідок бачилась з [PERSON] і її донькою. [PERSON] обирати їй весільну сукню. Тоді донька випрошувала у [PERSON] машину, щоб погуляти ввечері, але [PERSON] відмовила. Далі продовжились сварки між [PERSON] і донькою. Був великий конфлікт. [PERSON] зателефонувала їй, вони домовлялись про шашлик, і [PERSON] виявила відсутність вдома грошей, які хотіла поміняти. Зі слів [PERSON] , там було до 5000 доларів США (4800-4900). Потім хвилин через 30 [PERSON] передзвонила і сказала, що гроші забрав [PERSON] або [PERSON] . Оскільки [PERSON] думала, що гроші забрала донька, тому що [PERSON] був «на позиціях», вона не писала заяву до поліції. Тоді у подружжя були конфлікти. На весілля до свідка прийшла лише [PERSON] . Після [PERSON] купив автомобіль Риті, вона виставляла «сторіз», що у неї нова машина. Також [PERSON] казала при свідкові, що тато придбав їй автомобіль. Донька сторін, перший час, з 2020 року, не працювала, і була з дитиною. Вона якийсь час жила з батьками, залишала дитину з [PERSON] , а сама йшла гуляти. [PERSON] був на війні з 2021 року. Батько дитини Рити, дивив їй гроші лише на дитину. З початку війни [PERSON] раз 6 виїжджала у Польщу. Також [PERSON] розповідала свідку, що продала автомобіль «KIA» незнайомим людям, за допомогою застосунку «Дія». Це тоді зацікавило чоловіка свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою сторін. Вона проживає окремо від батьків. Фінансово вона не залежна, працює, живи у шлюбі та їй допомагає її колишній чоловік (дає по 40-50 тисяч на місяць). Машину вона купила собі сама. Кошти на автомобіль, це її дохід та відкладені заощадження, та надані її колишнім і нинішнім чоловіком. Купила машину 04 жовтня 2024 року, коли її батьки ще були у шлюбі, але батько вже подав на розлучення. Коли свідок у 2021 році розійшлась з першим чоловіком, вона з однорічною дитиною переїхала до мами, десь приблизно на 3 місяці, а після з`їхала «на квартиру». Потім почалась війна, і вона з дитиною і мамою на якийсь час виїжджали за кордон. Конфлікту за машину, оформлену на маму, у неї з мамою не було. Свідок знає, що мама прийняла рішення продати «KIA». Чи були у батьків спільні гроші, і скільки вона не знає. Гроші у мами не брала. Батько казав, що забрав він. Батько допомагав матері фінансово, оскільки вона не працювала. Заслухавши пояснення учасників, свідків, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1997 року по 07 листопада 2024 року (рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2024 року у справі ЄУН №337/4772/24 Провадження №2/337/2007/2024). За час перебування у шлюбі, сторонами придбано: автомобіль КІА OPTIMA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , дата першої реєстрації 21 серпня 2021 року, дата реєстрації за [PERSON] 01 вересня 2023 року); квартиру [ADDRESS] (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 305, виданий 12.02.2021 року приватним нотаріусом ЗМНО Чернявським В.В.). Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Отже, в конкретних правовідносинах, суд вважає доведеним, що майнові права на автомобіль «КІА OPTIMA» д.н.з. « [NUMBER] » зареєстрований за [PERSON] і на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, протилежного суду доведено не було. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заперечень проти вказаних обставин, або інформації про наявність відповідної домовленості подружжя, або шлюбним договором суду не надано. Таким чином суд вважає, що частки [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, та відповідно, кожному з подружжя належить по 1/2 частці квартири. Зважаючи на викладене, позовні вимоги зустрічного про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири підлягають задоволенню. Щодо автомобіля «КІА OPTIMA». Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС №2342, транспортний засіб «KIA OPTIMA», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , був проданий [PERSON] 11 березня 2025 року за 400000 гривень іншій особі. Згідно ч.3 ст. 60 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначалось раніше, за ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором. За роз`ясненнями Пленума Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ); аналогічна позиція відображена у ВП ВС, справа № 125/2157/19 від 31.08.2022. Отже, виходячи з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого майна, суд приходить до висновку, що позивач має право на відповідну компенсацію вартості спірного майна. Щодо вартості спірного автомобіля «КІА OPTIMA». Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру МВС №2342, де було оформлено перереєстрацію транспортного засобу, вартість «КІА OPTIMA» між сторонами правочину визначена у 400000 гривень. Підстави і обґрунтованість такого визначення суду надано не було. Натомість, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу від 17 березня 2025 року, Вих.№9517/17, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006», середньо-ринкова вартість автомобіля «KIA OPTIMA», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає 537087,00 гривень без ПДВ. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справ. Сторона відповідачки жодними допустимими і достовірними доказами не спростувала звіт оцінки від 17 березня 2025 року, і не підтвердила визначену [PERSON] вартість автомобіля як реальну, що відповідала стану транспортного засобу. За таких обставин, суд виходить з вартості автомобіля «KIA OPTIMA», визначеної суб`єктом оціночної діяльності. Отже, враховуючи, що майнові права були придбані сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми компенсації, виходячи з його ринкової вартості 537087,00 гривень. Крім того, відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням вище наведеного, встановивши, що спірне майно (автомобіль «KIA OPTIMA») було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку, що в порядку поділу вказаного майна між сторонами по справі з відповідачки підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 ринкової вартості майнових прав на транспортний засіб, в сумі 268543,5 гривень. Щодо позовної вимоги (зустрічного позову) про стягнення з [PERSON] 1/2 суми грошей набутих у шлюбі у сумі 262500 гривень, за які було придбано їх донці [PERSON] автомобіль «FORD Fusion», державний номер « [NUMBER] », сірого кольору, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Як вказує п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст. 65 СК України). Як вказано у ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). За ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підтвердження наявності у сім`ї « [PERSON] » грошових заощаджень, судом було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , які пояснювали, що заощадження і їх розмір вони не знають, про наявність таких лише чули від сторін. Жодного достовірного підтвердження наявності конкретної грошової суми у певній валюті в судовому засіданні встановлено не було. Свідок [PERSON] при покупці автомобіля «FORD Fusion» присутня не була. Свідок [PERSON] заперечує участь батька ( [PERSON] ) у придбанні автомобіля. Отже в судовому засіданні не була доведена будь-яка матеріальна участь [PERSON] в придбанні автомобіля «FORD Fusion» для [PERSON] , в тому числі, за рахунок заощаджень подружжя. Не підтверджено не обмін ним доларів США (валюта зберігання коштів, за версією [PERSON] ), ні передачу грошових коштів [PERSON] , або самому продавцю транспортного засобу (в тому числі переведення [PERSON] зі свого рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Крім того, навіть саме обґрунтування участі [PERSON] у придбанні автомобіля є не логічним. Так [PERSON] вказує, що позивач використав їх спільні заощадження, в сумі близько 5000 доларів США, однак еквівалент цієї суми по курсу НБУ станом на 2024 рік, становить значно менше половини вартості автомобіля «FORD Fusion», що становила 544896 гривень, та більш наближений до 1/3 частини вартості цієї машини. За таких обставин, [PERSON] жодними достовірними доказами не підтверджено, що грошові кошти в сумі 544896 гривень, за які було придбано автомобіль «FORD Fusion», державний номер « [NUMBER] », сірого кольору, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , містили в собі спільні заощадження подружжя, та можуть бути поділені між сторонами. Отже в цій частині зустрічного позову необхідно відмовити. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішуються, відповідно до висловлених в судових дебатах позиціях сторін.

Outcome: partial