Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №530044 про надання споживчого кредиту від 21 грудня 2022 року в розмірі 109096,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 21 грудня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» на [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №530044, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 13000,00 грн шляхом перерахування на його платіжну картку та зобов`язався їх повернути, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Даний договір було укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний додаток. Зазначає, що електронна ідентифікація відповідача (клієнта) здійснювалася при його вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до умов укладеного договору строк кредиту 365 днів, періодичність сплати процентів - 16 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день Позивач вказує, що ТОВ «Селфі Кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі та в строк, визначений в умовах договору, а відповідач лише частково здійснив оплату в рахунок погашення заборгованості. 11 лютого 2024 року між позивачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір факторингу №01.02-95/24, згідно з умовами якого позивач набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі, й до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №530044 від 21 грудня 2022 року. Відповідачем належним чином невиконані кредитні зобов`язання, його заборгованість становить 109096,00 грн, з яких: 13000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 96096,00 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку із порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем надіслано відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідач не виконав свого обов`язку. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №530044 від 21 грудня 2022 року 109096,00 грн та 2422,40 грн судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, які врегульовані нормами ст. 526, 530, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Судом установлено, що 21 грудня 2022 року відповідач був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, який містить інформацію про суму кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. В цей же день, 21 грудня 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 530044 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (надалі - договір № 530044 від 21 грудня 2022 року) шляхом обміну електронними повідомленнями та накладенням та нього електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Договір № 530044 від 21 грудня 2022 року з додатком №1 (Графік платежів) до нього та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачем 21 грудня 2022 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.п. 1.2 -1.4, 1.6 договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 13000,00 грн. Строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 16 днів. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Згідно з п.п. 1.5, 1.7, 1.8 договору стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 97153,62 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 113672,00 грн. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1). Дата надання кредиту: 21 грудня 2022 року або 22 грудня 2022 року (п.2.2.). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 530044 від 21 грудня 2022 року є Графік платежів, в якому сторони погодили умови застосування зниженої процентної ставки, якщо споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, період знижки на стандартну процентну ставку до 06 січня 2023 року включно. Якщо ж споживач не виконає умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, а загальна сума платежів буде наступною: 113672,00 грн сума платежів за розрахунковий період; 100672,00 грн сума процентів за користування кредитом; 97153,62% річних реальна річна процентна ставка; 113672,00 грн - загальна вартість кредиту (а.с.18). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одномау або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідач, шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Селфі Кредит», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір, акцептувавши пропозиції товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір є таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій форм, та у сторін відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які визначені цим договором. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитодавець свої зобов`язання виконав. 21 грудня 2022 року на рахунок платіжної картки відповідача маска картки № [NUMBER] , яку вказано ним у договорі (п.2.1), шляхом безготівкового переказу було перераховано 13000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Pay Tech» від 12 вересня 2025 року вих. №20250912-3015. Зі змісту цього повідомлення слідує, що ТОВ «Pay Tech» надає платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Товариство отримало ліцензію Національного банку України, яка переоформлена 24 травня 2024 року. Крім того, між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Pay Tech» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03 травня 2022 року та відповідно до цього договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 21.12.2022 11:56:19 на суму 13000,00 грн, маска картки № [NUMBER] , призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ № [NUMBER] (а.с.29.), що дає підстави для висновку, що грошові кошти були надані відповідачу. Відповідача доказів на спростування вказаних доказів не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №01-02-95/24, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступило, а позивач набув право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за договором №530044 від 21 грудня 2022 року. Відповідно до п.6.2.3 цього договору право вимоги переходить до нового кредитора після підписання сторонами акту приймання-передачі Реєстру боржників за формою Додатку 2 цього договору та виконання фактором вимог пункту 7.2 цього договору. Згідно з п. 7.2 цього договору фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена в п. 7.1 цього договору (1 231 104,89 грн), на вказаний у реквізитах цього договору рахунок, протягом двох днів з дати підписання сторонами цього Договору. Факт оплати здійснення відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією №9426 від 15 січня 2024 року. Сторонами цього договору підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі реєстру боржників від 11 лютого 2024 року до договору факторингу №01-02-95/24. Тобто, ТОВ «Свеа Фінанс» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-02-95/24 від 11 лютого 2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 530044 від 21 грудня 2022 року , загальна сума заборгованості 109096,00 грн, з яких: 13000,00 грн - залишок по тіла кредиту, 96096,00 грн залишок по відсотках (а.с. 36 , зворот). Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відомостей про повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги матеріали справи не містять, однак вказане не позбавляє боржника обов`язку погашення боргу. Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року в справі № 2-2035/11 виснував, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не виконав свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «Селфі Кредит». Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 109096,00 грн, з яких: 13000,00 грн - залишок по тіла кредиту, 96096,00 грн залишок по відсотках, про що свідчить розрахунок заборгованості. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. При цьому суд звертає увагу, що проценти нараховані в межах строку кредитування та під час розрахунку врахована сплачена відповідачем сума коштів. Враховуючи, що відповідач не виконав умови договору та не повернув у строк, встановлений в договорі, отримані кошти, продовжує ними користуватися, то з урахуванням вищенаведеного, неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора - позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). На підставі викладеного,

Outcome: approved