Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулось в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №173448 від 03 березня 2025 року в сумі 28604,97 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 15585 грн., заборгованість за відсотками - 12218,97 грн., заборгованість за комісією - 801 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та [PERSON] уклали кредитний договір №173448 на суму 15585 грн. Вказаний договір був підписаний електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання нею одноразового персонального ідентифікатора, який був надісланий на її номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. За загальними умовами вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти, які 03 березня 2025 року були перераховані на її банківську картку № [NUMBER] , на умовах строковості і платності користування та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами, комісію за надання кредиту у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, в подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту та не здійснювала оплату процентів, в зв`язку із чим станом на 05 серпня 2025 року її заборгованість за договором кредиту становить 28604,97 грн. 16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором №173448, де боржником є [PERSON] . Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало будь-яких нарахувань за кредитним договором, заборгованість по якому на дату подачі позову залишилась незмінною. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань з повернення кредиту, тому ТОВ «Юніт Капітал» змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач - ТОВ «Юніт Капітал», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, свого представника не направило, у позовній заяві наявне клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника, а також клопотання про проведення заочного розгляду справи у разі неявки у судове засідання відповідачки. Відповідачка [PERSON] , яка повідомлена про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір кредиту №173448 (далі - кредитний договір). Кредитний договір підписаний 03 березня 2025 року о 08:56:06 електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора «1815db02», і був надісланий на номер її мобільного телефону [NUMBER] . За умовами п.2.2.1, п.2.6 кредитного договору сума кредиту становить 15585 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 12000,45 грн. на номер рахунку позичальника [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 3584,55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 03 березня 2025 року (дата надання кредиту) по 07 липня 2025 року. Проценти за користування кредитом нараховуються за фіксованою ставкою 350% річних з дня наступного за днем отримання кредиту протягом строку кредитування, визначеного у п.2.6 індивідуальної частини та/або Графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний (п.2.3 кредитного договору). У п.2.5 кредитного договору сторони передбачили, що комісія за надання кредиту складає 3584,55 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 23% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено у п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Крім того, сторони перебачили також сплату позичальником комісії за управління та обслуговування кредиту, зокрема, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн.; стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Вказана комісія нараховується за кожен період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів (розрахунковий період) за зниженим тарифом. Якщо позичальник порушив (прострочив) строк сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, комісія у наступному розрахунковому періоді нараховується за стандартним (базовим) тарифом. (п.2.4 договору, пункт договору «терміни та визначення»). Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів; періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні; конкретні дати вказані у Графіку платежів (п.2.6.1 договору). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 15812,52 грн. За умовами вищезазначеного договору кредиту [PERSON] зобов`язалась повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, а також сплатити проценти та комісію. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачці кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що в строк по 07 липня 2025 року кредит в сумі 15585 грн. відповідачка не повернула та не вносила у цей період жодних коштів на погашення кредиту чи нарахованих відсотків. 16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №5 від 05 серпня 2025 року, що є Додатком №1 до договору факторингу №16042025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №173448 від 03 березня 2025 року в сумі 32204,97 грн., з яких: 15585 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12218.97 грн. - заборгованість по відсоткам, 801 грн. - заборгованість по комісії, 3600 грн. - заборгованість по штрафах. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надані позивачем договір факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року, Витяг з Реєстру прав вимоги №5 від 05 серпня 2025 року, який є Додатком №1 до договору факторингу, Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги №5 від 05 серпня 2025 року, платіжна інструкція про перерахунок коштів за договором факторингу, свідчать про те, що ТОВ «Юніт Капітал» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту №173448 від 03 березня 2025 року. Отже, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Юніт Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Враховуючи факт підписання відповідачкою [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «1815db02», який був надісланий на її номер телефону [NUMBER] , суд вважає, що укладення кредитного договору №173448 від 03 березня 2025 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останній надано кредит в розмірі 15585 грн., який у відповідності до п.2.2.1 надано наступним чином: 12000,45 грн. зараховано на банківську картку № [NUMBER] [PERSON] , а 3584,55 грн. - зараховано на погашення заборгованості за комісією, визначеною у п.2.5 кредитного договору. Факт належності [PERSON] банківської картки № [NUMBER] (повний номер рахунку цієї маска-картки № [NUMBER] ) та зарахування на цю картку 03 березня 2025 року коштів у сумі 12000,45 грн., підтверджується інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2025 року про витребування доказів, за №БТ/Е-2854 від 28 січня 2026 року, а також випискою про рух коштів на вказаній банківській картці за період з 03 березня 2025 року по 08 березня 2025 року. Крім того, АТ «Універсал Банк» підтвердило, що номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером [PERSON] та знаходився у її анкетних даних. На виконання умов кредитного договору [PERSON] жодних коштів згідно Графіку платежів не вносила та допустила прострочення платежів. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (15585 грн.), загальної кількості днів користування кредитом (126 днів), періоду нарахування процентів в межах строку дії договору кредиту з 04 березня 2025 року по 07 липня 2025 року включно та розміру процентів, нарахованих та несплачених за цей період в сумі 12218,97 грн., а також комісії за управління і обслуговування кредиту, яка вірно нарахована відповідно до п.2.4 кредитного договору, що становить 801 грн. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачкою не надано. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» у межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню заборгованість в розмірі 28604,97 грн., з яких: 15585 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12218,97 грн. - заборгованість за відсотками, 801 грн. - заборгованість за комісією. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «Юніт Капітал» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, додаткової угоди №25771368151 від 11 вересня 2025 року до вказаного договору та довіреності від 10 вересня 2025 року здійснювало Адвокатське бюро «Соломко та партнери». Згідно акту прийому-передачі наданих послуг за договором №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року сторони погодили, що Адвокатським бюро «Соломко та партнери» у даній справі надано ТОВ «Юніт Капітал» такі види правової допомоги: складання позовної заяви - 2 години вартістю 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 2 години вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту - 1 година вартістю 500 грн., підготовка та подача клопотання - 1 година вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані Адвокатським бюро «Соломко і партнери» у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування є співмірним із фактично наданими послугами, в зв`язку із чим ці витрати в сумі 7000 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №33872 від 26 грудня 2025 року. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідачки.

Outcome: approved