Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить: зняти обтяження нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8004524, зареєстроване 01.10.2008 реєстратором Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 17.03.1993, Ощадний банк №49; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 14798KIROVOGRAD1, архівна дата: 25.03.1998, дата виникнення 25.03.1998, № реєстра 1903-41, внутр. 4А01293А24ЕF552F212B. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 1032,8 кв.м., розташованої в [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої 24 грудня 1999 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек О.О. за реєстровим номером 3709 та Державного акту на право приватної власності на землю серії КР00008781, зареєстрованого 21.03.2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8813. Дана земельна ділянка на момент її придбання позивачем була вільна від забудов. У лютому 2025 року позивач, з метою проведення передпродажної підготовки земельної ділянки до продажу, звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради задля отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Департаментом надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради позивачу було надано вказану інформацію (індексний номер документу 411236236 від 04.02.2025), з якої вона дізналась, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження «заборона (архівний запис)», реєстраційний номер обтяження 8004524, зареєстровано: 01.10.2008 реєстратором Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 17.03.1993, Ощадний банк №49; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 14798KIROVOGRAD1, архівна дата: 25.03.1998, дата виникнення 25.03.1998, № реєстра 1903-41, внутр. 4Ф01293А24ЕF552F212B. Оскільки, станом на 17.03.1993 (дата повідомлення Ощадбанку) [PERSON] не був власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (право власності на земельну ділянку в нього виникло на підставі державного акту серії КР№00009878 на право приватної власності на землю, виданого Кіровоградською міською радою 30.11.1999 №8450), позивачка звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 15.09.2025 позовну заяву залишено без руху. 19.09.2025 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 19.09.2025 прийнято до розгляду вказану справу, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 08.10.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому заперечено позовні вимоги. В обґрунтування відзиву зазначено, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем, ніяким чином не порушує права позивача, а тому позов задоволенню не підлягає. Належним відповідачем у даній справі є суб`єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 13.10.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 17.10.2025 до суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшло заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 09.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони та представники сторін в судове засідання не з`явилися, а тому суд розглядає справу з урахуванням заяв сторін про розгляд справи без їх участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1032,8 кв.м., розташованої в [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої 24 грудня 1999 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек О.О. за реєстровим номером 3709 та Державного акту на право приватної власності на землю серії КР00008781, зареєстрованого 21.03.2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8813, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 12-15). Відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради (індексний номер документу 411236236 від 04.02.2025) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження «заборона (архівний запис)», реєстраційний номер обтяження 8004524, зареєстровано: 01.10.2008 реєстратором Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 17.03.1993, Ощадний банк №49; об`єкт обтяження: будинок , адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер 14798KIROVOGRAD1, архівна дата: 25.03.1998, дата виникнення 25.03.1998, № реєстра 1903-41, внутр. 4Ф01293А24ЕF552F212B (а.с. 20). Згідно з Витягом з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 30.01.2025 за реєстраційним № КД161250128246 [PERSON] побудувала будинок на земельній ділянці площею 1032,8 кв.м., розташованої в [ADDRESS] , на який накладено обтяження (а.с. 10-11). Листом від 01.05.2025 за вих. № К-13/0917 Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради щодо надання інформації про заборону відчуження земельної ділянки по [ADDRESS] повідомлено, що в архівному відділі Кропивницької міської ради відсутні документи та будь-яка інша інформація щодо заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, у зв`язку із чим неможливо надати запитувану інформацію щодо обтяження спірного нерухомого майна (а.с. 17). Листом від 01.05.2025 за вих. № 724/01-17 Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що надати інформацію щодо заборони відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , повідомлення, б/н, 17.03.1993, Ощадбанк№49, не є можливим, оскільки відповідно до ст. 214 переліку документів міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинки від 31.01.1980 р. зберігається 3 роки. Відповідно до правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом МЮУ 23.12.2010 року за № 1318/18613 розділу XV п. 15.1 на зберігання до ДНА передаються справи (наряди) нотаріальних документів лише постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання (а.с. 16). Листом від 05.06.2025 за вих. № 34/2-12/3142/2025/с АТ «Державний ощадний банк України» повідомив, що для можливості зняття обтяжень на майно Банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Разом з цим, у нотаріуса є право витребувати будь-які додаткові документи для проведення такої дії. За відсутності вищезазначених документів, як підтверджує практика, у Банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно. Відповідно до Постанови НБУ №130 встановлено граничний строк зберігання кредитних справ 5 років. Разом з тим, законодавство визначає однією з підстав для зняття заборони відчуження рішення суду (а.с. 18). Враховуючи зазначене, позивач звернулася до суду з даним позовом про зняття обтяження з належного їй нерухомого майна в судовому порядку. Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Як вказано вище, позивач з 24.12.1999 є власником земельної ділянки та 20.03.2001 позивачем закінчено будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці. 01.10.2008 Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна, а саме вказаного житлового будинку. Підстава обтяження - повідомлення б/н 17.03.1993, Ощадний банк №49. Власником обтяженого майна зазначено [PERSON] . У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] зазначає, що АТ ''Державний ощадний банк України'' не може бути відповідачем у справі, а належним відповідачем є нотаріус або інший суб`єкт державної реєстрації прав. Як встановлено в рішенні суду вище підставою обтяження спірного нерухомого майна є повідомлення б/н від 17.03.1993, Ощадний банк №49. Відповідно до Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992р. за №2-К, у відповідності зі Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991р. за №4, ''Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР'', з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в ''Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України''. Розпорядженням №106/99-рп Президента України від 20.05.1999р. та Постановою №876 Кабінету Міністрів України від 21.05.1999р., ''Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України'' перетворено у Відкрите акціонерне товариство ''Державний ощадний банк України''. З вищенаведеного слідує, що АТ ''Державний ощадний банк України'' з моменту утворення та на теперішній час є державним банком та правонаступником відповідного банку, в інтересах якого накладено заборону, що відповідачем не спростовано. Тому, АТ ''Державний ощадний банк України'' є належним відповідачем по справі. Пунктом 250 Глави 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом №20/5 Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року (далі Інструкція), яка діяла на час вчинення нотаріальної дії, передбачалось, що нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна та земельної ділянки, а також за місцем державної реєстрації транспортного засобу або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону щодо відчуження цього майна (майнових прав на нерухоме майно): 1) за повідомленням установи банку чи іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири. Пунктом 251 Глави 26 Інструкції передбачалось, що накладання заборони щодо відчуження провадиться шляхом вчинення напису про це на повідомленні банку, іншої юридичної особи про видачу позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири. Один примірник повідомлення з написом нотаріуса про накладення заборони щодо відчуження видається представнику відповідного банку чи іншої юридичної особи, що видала позику (кредит), а другий залишається у справах нотаріуса. Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України ''Про нотаріат'' передбачено, що накладання та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Таким чином, державні нотаріальні контори під час реєстрації обтяження у вигляді заборони на відчуження майна на підставі повідомлення установи банку, у тому числі у 2008 році, виконували виключно функцію реєстратора, тому нотаріус чи державна нотаріальна контора не можуть бути відповідачами у справі. За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача що АТ "Державний ощадний банк України" є неналежним відповідачем у справі. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України. Судом встановлено, що документи, які стали підставою для внесення Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою заборони №8004524 від 01.10.2008 щодо майна позивача, у Державному нотаріальному архіві Кіровоградської області відсутні. Матеріали справи не містять доказів по накладанню та зняттю заборон і арештів відчуження нерухомого та рухомого майна за 2008 рік. Доказів на підтвердження наявності боргових зобов`язань позивача перед АТ ''Державний ощадний банк України'', внаслідок чого могло б бути накладено обтяження на будинок, власником якого є позивач, відповідач до суду не надав. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вказана особа [PERSON] помилково зазначений нотаріусом як власник нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11(провадження № 61-3814св22), від 22 лютого 2022 року у справі № 639/2850/20, від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972 св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Враховуючи вищевикладене та те, що обмеження щодо нерухомого майна позивача діє більше 32 років, незважаючи на відсутність відомостей щодо існування майнових претензій АТ ''Державний ощадний банк України'' до позивача, то суд вважає, що збереження державної реєстрації заборони відчуження майна, обґрунтованість якого не доведена, є істотним та непропорційним втручанням у здійснення права власності на належне позивачу нерухоме майно, яке порушує справедливий баланс між публічним й приватним інтересом, що є підставою зняття такої заборони. Тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору підлягають залишенню за позивачем, відповідно до його заяви.

Outcome: approved